-86

Ze zprávy jednatelské vyjímám následujíci : Jednota naše čítá 6 členů zakládajících, 14 přispívajících a 30 činných. Ku členům činným, z nichž průměrem 7 u každého hlasu účinkuje, náleži ještě 6 sopránů a 5 altů, jichž počet dle potřeby láky rozmnožiti moino. Soprány a alty navštévují zkoušky častěji, aby mši novou poněkud znaly, nei ku lilavním zkouškám piijde. Cvičení tato, ač častá, navštěvují plece co nejochotněji, i zasluhují proto pochvaly naší měrou nejvyšší.
Soudíce z číslic shora uvedených máme za to, že náleží jednota naše ku silnějším, a ie při dobré vůli a vytrvalosti úkolu svému čestně dostáti můie. Nežli o činnosti jednoty naší v uplynulém prvním roce promluvím, chci podati piehled činnosti před založením jednoty a poukázati k tomu, co příčinou bylo jejího založení.
Když nynější ieditel kůru, p. Frant. Balcárek, pied 24 lety do Lulče za uči!ele se dostal, měl po ruce dosti četný a vycvičený sbor zpěváků-ochotniků z místního pěveckého spolku »Libuša« se piihlásivších, které mladými silami doplitoval. Zkoušky navštěvovány s radostí a vše daiilo se znamenitě. Nynější ieditel kůru zavedl v Lulči kancionálek Lehnerův, z něhož lid zpívá: 2 písně adventní, t vánoční, ubě postní, L, II. a IV, obecnou, k poiehnáni pak písně L, III. VII. a VIII. Podotknu li, ie ze starých písní ponechány jen ty nejlepší, jichž melodie během času neutrpěla, moino souditi, že reforma zpěvu lidového u nás již z větší části uskutečněna. Na počátku nacvičí se nová píseň jen se žáky ve škole; lid chová se obyčejně dosti netečně ku každé nové písni, později naučí se jí a zalíbí si ji tou měrou, ie celý chrám spolu zpivá.
Co se zpěvu na kruchtě najmě slavností týká, nemohl se ieditel kůru úpině pro chorál rozhodnouti. Máť obec kostely dva, jeden v obci, druhý farní na hoie ,Liliové,, od Lulče čtvrt hodiny vzdálené. V kostele horním konají se nedělní služby Boží od t. nedéle velikonoční do slavnosti sv. Martina. Většina slavnosti roku církevního koná se proto v kostele spodním, jehoi varhany jsou však mnohem horší varhan u sv. Martina, a které pii mši provozované bez průvodu orkestrálního zpěv nedostatečně podporuji. Za tou piíčinou našel ieditel kůru zlatou cestu stiední. Dává novou mši obyčejně t neb 2krát s průvodem nástrojů, a když mše dobie nacvičena byla, dává se jen s průvodem varhan. Zdá se mi, že tímto spůscbem piechod od hudby instrumentální ku chórálové hudbě méně piíkrým pro lid se stává.
V oněch 24 letech před založením jednoty dávány byly následující mše:
a) Jen s průvodem varhan
r. Missa ,ad dulcissimum Cor Jesu« od Ferd. Schallera,

2.	Missa »in honorem se. Fraucisci aaverii- od Fr. ~N itta.
b) S průvodem harmonie:
[. Missa in C »in honorem sanctae Caeciliaea od Bibla,
z. Missa »in honorem sc. Udalrici,, od Biegera,
3.	mše 24. od Seylera,
mše op. 47. od Skuherského,
5- mše Sch~)pfovy op. 5o. a 6o.,
6.	mše Zanglovy op. 59. a 9o.,
různé mše od Hahna, Horáka a Kemptera,
Missa pro Defunctis od tiVitta,
q. »Te Deuma od Foerstera a Mettenleitera.
Gradualia, Offertoria a »Pange lingua,, obyčejně pro 4 hlasy mužského neb smíšeného čtvero-zpěvu, jež vydali následující skladatelé : Arr, K Aiblinger, Doss, Drahlovský, Ett, Gallus, Hasler, Havlas, Horák, Chmelíček, Chvátal, B. Kothe, Kiížkovský, Kempter, J. A. Koželuh, Leitner, Mayerhofer, Malát, Měchura, Mozart, Musil, Orlandus de Lassus, Oberhoffer, Palestrina, Slcuherský, Singer, Sturm, Witt, Zang1, Lvonú, pak motetta pro 7 a 8 hlasů od Seylera.
Piicházeje k druhé části své zprávy, v niž poukázati chci ku vzniku a činnosti naší Jednoty, vzpomínám si na feuilleton v 2, čísle minulého ročniku tohoto ctěného listu. Pisatel vypráví tam o ostudách na kruchtách, na nichi dosud nevládnou Jednoty Cyrill,ké a kde zpívají ochotníci zpěváckého spolku. Tak bylo i u nás. Jak z piedcházejicího viděti, vykonáno v první době účinkování našich pp. ochotníků mnoho a vše šlo dosti hladce. Později zdálo se však mnohým oněm pánům, že dlouho dobrotu dělali a počínali si hráti na neocltc:níky. Stali se pohodlnými a zkoušek nenavštěvovali. Na kůr dostavili se sice pokaidé, když se mše s průvodem dělala, domýšlejíce se asi, ie bez nich nic se nedokáie. Dělo se však naopak, a oni, neznajíce nové mše, často dobrého zpěváka strhli a piíčinou takto se stali, že v některé části skladby pochybeno bylo. I rozhodl se jmenovaný ieditel kůru poděkovati některým zpěvákům za jejich ochotu a poohlédnouti se po sboru svědomitějším a spolehlivějším. Za tou příčinou učinil v dorozumění s vdp. děkanem, s bývalým kooperatorem vp. Františkem Goldem první kroky ku zaloiení jednoty.
Stanovy schváleny a Jednota naše konala dne 28. iíjna 1891 svou zaiizující valnou hromadu. Opravdoví milovníci hudby a zpěvu chrámového piihlásili se bez nucení za členy jednoty, slíbili své členské povinnosti svědomitě konati a dostáli doposud slovu. Dřívějším vlažným členům nebyla jednota naše po chuti. Povalovali ji za trucspolek a dávali nelásku a zlomyslnost často na jevo. Nechci mluviti o nepěkných zbraních, kterými nás napadali. Pravda vítězí — a zvítězila i u nás.