— ho —

Guéranger, jenž svými »Institucemi liturgickými« (Institutions liturgiques) ku krásám chorálu pozornost mnohých obrátil. S celou řadou theoretických spisovatelů hudebních vystupuje záhy po něm učený jesuita Lambillotte jako horlivý reformator. Staré rulcopisy sv.-Havelské vyhledávány a prozkoumávány, a kardinálem-arcibiskupem Goussetem sestavena komise k vydání authentického Graduale. Podobný ruch vznikl v ostatních zemích; v Německu působili Hermersdorf, Schlecht, Stehle, Witt a zvláště blahodárně beuediktini Beuronští, všichni nejen theoretickými spisy ale i dobrými skladbami,
V Cechách dosud působí I.ehner, Konrád, Foerster, klášter F,mauzský a jj. velmi blahodárně, jak o tom krásné svědectví podává každé číslo »Cyrilla«, Morava má svého zvěčnělého již Ki12-kovského, jenž první hlasu svého zde k opravám vybízeje pozvedl, Nešveru a jiných mnoho horlivých a dovedných pěstitelů posvátné hudby.
Aby však i lid láskou pro opravy takové se nadchnu], užívají křísitelé posvátné hudby těchto prostředku:
1.	Zakládají v celé vlasti hojné »Cyrillské Jednoty«, v Německu »Caecilien-Vereine«, jež blahodárné ovoce vydávají, pěstíce jak chorál tak zpěv polyfonní v duchu Palestrinově, a hudbu instrumentální mýtí; též náležitou péči písní lidu věnují.
2.	Vydávají časopisy odborné a kancionály.
3.	Pořádají sjezdy a exercicie Cyrillistů, pi•i nichž se konají přednášky a vzorná cvičení ve zpěvu.

Snahy mužů těch docházejí hojné podpory biskupů všech, kteří pastýi•-skými listy a nai-ízeními o provozování hudby chrámové ,rydatně je podporují, řídíce se při tom přáním samého svatého Otce Lva XIII.
Společným pak úsilím všech povolaných dá Bůh, že brzy budou platiti slova, která napsal ve zprávě o sjezdu Cyrillistii v Brně Al. Velen v »Obzoru« r. 1884, v piném svém znění: »Ortel hudby necírkevní již jest vyi-knut! Jen ta hudba má budoucnost, jež vyrostla z chorálu. Ovšem starý šlendrián bude se vzpouzeti a na poplach volati, ale marné: hodina jeho již odbila. Mnohým asi se stýskati bude po té taneční hudbě chrámové, ]sterá dosud znesvěcovala stánek Nejvyššího, jako lidům po hracích egyptských. Avšak repot těchto uštěpačů jest marným. Hluboko a pevně již zapustila hudba chrámová své ko~eny, paprsky její pronikají téměř veškerou vlastí naší, z lotrů se vyklizují vi•eštivé klarinety, ohlušující bubny a trouby, a v chrámích již zaznívají pi•i službkch Božích namnoze jen lidské hlasy. Ano, nadejde doba — a ta není daleká, kdy budeme moci z hloubí srdce zvolati:
Nuž vzejdi, krásný zpěve, božským znětem, jak jiskra z rozechvěné duše hloubi, a volně porozlef se širým světem,
kde veškerenstva vidiny se snoubí.«
Použito těchto pramenů : Kieule : Choralschule. X. Haberl : Magister choralis. Raym. Schlecht: Geschichte der Kirchenmusik. Aug. Ambros : Geschichte der Musik (II. Bd.) H. F. Maunstein : Geschichte, Geist und Ausúbung des Gesanges. Dr. Nohl : Musikgeschichte. K. Konrád : Dějiny posv. zpěvu staročeského. »Cyrill,, : více ročníků. ,Ob-zor« : r. 18S4 (VII. ročn.).

31~~ttltin11111 TenehrarulTl> v 1iietropolitilím chrp nlu P~ne,
Vypravuje Clemens Kuffner. (Pokračování.)

Zatím co Ježíš s učedníky zasedal za stolem, slavě s nimi v svatém zátiší ponejprv nekrvavou obět novozákonní; dály se v domech knížat kněžských a radních hnusné přípravy k jeho zatčení a odsouzení. Zimničně tu pracováno. Scházejí se potajrno, radí a vymýšlejí to a ono, posýlají po falešných svědcích, opatrují žoldnéře, 1)iipomínají si všecicy své di1vější zlosti, aby všecko vychrlili na Pána, jakmile se octne v jejich tena

tecli. Ale ty ohavníky, nyní bez trestu ponechané, zastihne jednou zasloužená pokuta, až Pán povstane v soudu.
Těmto hříšníkům podobají se, kdo se neuctivě a rouhavě 1: Svátosti oltářní chovají; stejný los s nimi vezmou i ti, lcdo svatokrádežuě ji přijímají. »Odsouzení sobě jí a pijí«; s tamoním světem zavrženi budou.
Tak mluví autipltony a žalmy : —Nolíte loqui advérsus lleum iniquitátem!