RáJeC. Během roku uplynulého, ukončení prvního to desetiletí trvání stého, doznala farní jednota naše několika změn a činnosť její uspokojila členstvo nadšené pro věc Cyrillskou, jiné, hledající v Jednotě jeli zábavu, méně uspokojila. Tak všemu jen co patií!
Dne 3, července m. r. loučil se s námi dp. farái Fr. Špaček, odebíraje se do blízké Doubravice na nové působiště. Toho dne sloužil dp. farář slavnou mši sv., při níž Jednota provedením pěkné mše Singenbergrovy se rozloučila se svým protektorem. Též odpoledně zapěním sboru : „Tys přitel nám« a doprovozením až do DouUravice vzdala úctu svému bývalému duchovnímu otci. Administrator dp. Fr. Géduš horlivě pěstoval styk s Cyril-listy a podporoval snahy jejich. Zachoval si u všech milou upominku na svůj pobyt v Rájci.
Příchod dp. faráie Fr. Kováře zavdal opět Rájeckým Cyrillistiim podnět, aby ukázali, co umějí. Že to dopadlo vše dobne, slys-clí jsme z úst všech přítomných du'stojných i světských pánu-. Nový pan protektor Jednoty zamluvil se členiim rázem svou milou povahou a nabádáním k dosažení jediného čelu jednoty.
Dne 22. listopadu při přátelském večeru oslaven 40. den výroční pěvecké činnosti na kiíru nejstaršího člena, basisty p. E. Sáňky, který nepietržitě sil svých ku oslavě Boží s chvályhodnou

horlivosti a dovedností propitjčuje. Ať dlouho Bůh ho ještě sílí ku Své slávě!
Činnosť Jednoty při službách Božích jeví se způsobem tímto : Yři slavných službách Božích zpíval velký smíšený sbor latinsky mše ocl SingenUergra, Sch;pfa z D a G dur, Drahlovského, Kedrutka, Molitora, Skuhcrského IV. l'říslašné vložky ze Stehleovy sbírky, jiné vánoční a velikonoční offertoria a I'ange linqua od různých skladatelů. Litanie loretauské a autifony Marianské nacvičeny z lcancionálu Kolískova, odkudž i jiné lidové písně cvičeny nejprv s dětmi ve škole, pak v kostele s dospělými. U nás kaidé neděle slyšíme jen zpěv Cyrillský, jinak již se to nedá mysliti. Všichni sousedé a sousedky kupují si kancionálky, aby mohli s mládeží ty »nové« zpívati, když ty nové varhany tak líbezně hrají a ten zpěv provázejí.
Den $otiletého jubilea jeho svatosti papeže Lva LIII. důstojně a velebně Jednotou oslaven slavnou mší sv., offertoxiem »Ecce Sacerclos«, na konci »Papežskou hymnou« všem farníkům a členům na milou upomínku.— Yiedseda Jednoty, místní starosta p. Josef Foil, všemožně se členy výboru se stará, aby šlo vše v pořádku. Jen tak dále'. 1'iíšti valná schůze jest jako roku minulého z$. t. M.
Šustnou cestu za Božího přispění v druhém desítiletí':
Josef Foit,	Ant. Luňáček,
předseda.	učitel a ředitel kůru.

B. DOPISY.

Dieeése B
Pátý historický koncert Cyrillské Jednoty vTáboře. (Cyrilská meditace K. Konráda.) Teprve po páté konal se tento koncert a to jen v chatrném sále na Táborské střelnici, a přece hluboko zakořenil se již do srdcí svého vděčného, stálého a vybraného posluchačstva, jež dostoupilo největšího počtu. Sál již nestačil a objevila se tak opět potieba nového, velkého a prostranného sálu v zdejším městě. Též chatrné podinm již nestačilo pro těch $r pěvců (26 sopranů a altu, 2$ tenoru a basů), kteh letošní koncert provedli, a kdyby těch osm členy, co scházelo, bylo také přišlo, ne-vím, kam by se byli postavili.
Mají tyto duchovní koncerty zvláštní kouzlo do sebe, jsou jako zvučné hody a plesy z jiného světa, a přece jsou našemu srdci tak blízké, tak příbuzné, tak mu lahodi a tak je jímaji, ie se mu nechce od nich odejíti, že by rádo ještě déle poslouchalo a nerado vrací se z této nadhvězdné míše nebeských zvuku clo té vřavy všedního života, piné disharmouie a zlozvuků. Tady byli jsme přece jednou spokojeni dokonalou harmonií beze všech zlozvuků vyjma ty umělé průtahy aprůchody ve sklad• bách. Všecky společenské třídy města zastoupeny byly ve sboru i v posluchačstvu, úředník, měšťan, kněz, profesor, učitel, řemeslník a jiní. Sdružili se

udějovieká.
tíni nadlrvězclným kouzlem v jedno nadšené tělo, v jeden blahozvučný sbor, jími bezděky povznesen a nadšen byl i řiditel jeho.
Povznášelai všecka ta čísla programu pěvce i posluchače tajúpiným kouzlem umění a duchem nadšené, ryzí zboinosti, který z nich vane a do srdcí stéká jalo vonný a léčivý balsám. Zejména byla to čísla: »Cruz fidelis« od portugalského krále Jana IV. a staropolská píseň na velký pátek, jež prostými, dojemnými akkordy hluboko vzrušila i dojala posluchače. Za to pak jásavý motet lahodného madrigalisty Luca Marenzio »Nativitas gloriosae Virginis Mariae« svou bohatou polyfonií oUdiv a rozkoš budil v myslích hudebních znalcíi, v mé také. Pomysleme si, že i sám basový hlas má pino melodických motívň hořejších hlasů od začátku ai do konce a přece všecko tak přirozeně a lahodně plyne a zvučí, ie obdivujeme se lahodě celé skladby a pochopujeme, proč mistru Lukáši říkali jeho krajané »il piíi dolce cigno d' Italia« (nejsladší labuť Italie).
Nemohli jsme tento koncert zakončiti jinak, než uctěním a oslavou picjasné památky svatého Otce svého Lva XIII. Tou modlitbou, kterou jsme zapěli mohutným sborem za jeho blaho věčně pa-