katolickou	posvátnou CTRULSU.
Majitel, vydavatel a
1893, ROČllIk XX.	F. J. LEHNER.	Číslo 3.
>~ IIII IIIIIIIIIIIIIIIIII I IIIIIIIIIIII I IIIII I111111111111111111111111111111111111111111111111111111111 Í III I IIÍIIII IIIIIIIII 11111111 IIIIIIII IIIIIIIiI II1111111111111111IIIIIIII I IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIInIIIIiIIIIIIIIIIIIIIiIIIIIIIÍIIIÍIiI~ t,;
Pzcdpisy o hudbě církevní v diecěsi Basilejské,
(Dokončeuí.)

§ 66. Na Velký Pátek sbor necht zpívá po dobu »Adorationis Crucis«, možno-li, »Improperia« celá nebo a. části, dle toho, jak dlouho trvá » Adoratio«. Ale možno zpívati místo »Improperií« také jinou vhodnou latinskou píseii. U pašijích platí táž nařízení jako v § 65.
67. ' ádáme ředitele sborů, aby volili pro zpěv u Božího hrobu na Velký Pátek skladby vážné » nevtírající se okázalou výpravou«, (Benedikt XIV.), nýbrž odpovídající smutku dne. Pro zpěvy do-volen jest jazyk latinský nebo zemský. Aby však takové zpěvy prosty byly nádečhu čistě hudebního anebo koncertního, nutno s nimi spojiti promluvu s kazatelny, modlitbu anebo obojí.
§ 68.	Na Bílou sobotu dlužno vždy zpívati, možno-li, » Praeconium« paschale, ale laikovi to není dovoleno.
Aby byla uvedena jednota v různé slavnosti vzkříšení, a mimo to odstraněny nešvary, kde se vplížily, označujeme slavnost vzkříšení uvedenou v »Psšlterlein« za officielní. Nemohou-li býti předneseny chorální zp~vy tuto uvedené, budiž za to recitován žalm 56. (»Misere mei, Deus, miserere mei«). Ni-kdy nesmí celebrant intonovati: »Vstalt jest této chvíle«, drže v rukou Sanctissimum. Intrády jakéhokolivěk druhu jsou zapovězeny.
Při prvním sv. piijímání necht nezpívají dítky pi-istupující k stolu Páně. Slouží-li se velká inše sv., musí býti

zpěvy při sv. přijímání za pi•íčinou liturgické jednoty latinské. Je-li však tichá mše sv., dovolen pro zpěvy k sv. při-jímání jazyk zemský.
C) Mimořádné podněty.
§ 71.	Je-li od církve sv. pi-edepsáno »Te Deum« nebo dlužno-li chvalozpěv zpívati na zvláštní rozkaz církevních úřadů, není dovoleno užiti místo něho písní jiných na př.: »Tě, Bože chválíme«. Suplování jednotlivé sloky v Te Deum se dopouští. Při sloce »Te ergo quaesumus«, která se vypustiti nesmí, var-hany bud umlkají anebo jen velmi jemnč provázejí. Yíseá »Tě Bože chválíme«, možno zpívati na sklonku průvodu a při jiných slavnostech neliturgických.
Při slavnostním uvítání biskupa zpívá se, jakmile do kostela vstoupil, bud antifona »Sacerdos et Pontifes«, nebo responsorium »Ecce sacerdos«. Pak následují versikule a responsoria:
Tr. Protector noster aspice Deus.
ILI, Et respice in faciem Christi tui. V. Salvum fac servum tuum.
P. Deus meus sperantem in te.
V 1\Iitte ei, Domine, ausilium de sancto. It. Et de Sione tuere eum.
V. Nihil proficiat inimicus in eo.
R. Et filius iniquitatis , non; apponat nocere ei.
V. Domine esaudi orationem meam. R. Et clamor meus ad te veniat.