náležité tempa. Pan ředitel poděkovav mu ještě jednou za piízeit projevenou, líčí pak stav jednoty a prosí, by členstvo zůstalo věrno. Co se týká kancionálku, ujednáno, by ted setrváno na dosavadním (Lehnerovým). Na to podává jednatel, jsa k tomu vyzván p. ieditelent, jednatelskou zprávu za r, x892 v tomto znění: Končíme opět jeden rok. Než první krok ven jsme učinili, byla dráha jeho oku našemu ztajena. Budiž mi dovoleno, bych vyjevil v dnešní den pocity, které se mne zmocřtují — bych vyjevil, co srdce mé c í t (. Nedál mi to, bych utlumil city vroucí, hloubím srdce mého v dnešní delt zmítající, bych zatajil myšlénky, které mi v mysli vznikají. Ve smutečním rámci zahalenou jest mí podati letošní jednatelskou zpráva Cyr. Jednoty. Cyrillská Jednota osiřela. Ledovou perutí — rukou nejmocnější zasáhla Morana — ta ne-lítostná smrti, jei trhá svazky rodinné, společenské, jež jako mráz květy k zemi sráží, jako boule stromy stoleté miikem poráií — smrti ta zasáhla ledovou perutí svou -- rukou nejmocnější v rady naše a vyrvala nám ze stiedu tvůrce a piedsedu jednoty naší, vdp. bisk. radu, faráie Tana Soukopa. Audél smrti zašelestiv, dotekl se perutěmi svými šedin a již opět vznášel se k Veliteli svému poselství své vykonav. Avšak nevrací se sám ; s ním spěje duše čistá a šlechetná v oblaku mohutném, v oblaku zásluh zlata vzácnějších, zásluh nad počet perel drahých. Odnášel nám k trůnu Všehomíra mileného našeho piedsedu, jeni poud zemskou šiastně dokonav, odebral se do lepší vlasti nadhvézdné, aby mzdu vzal za práci dlouhou a klupotnuu — za skutky bohumilé a šlechetné. Zatruchlily zvony — zalkala píseň poslední své „S Bohem, zabušily hrudy na rakev slzami skropenou a nebyl již mezi živými. S bolem nevýslovným vzpomínám těch těžkých dob, kdy Jednota poslední službu milenému svému vdp. piedsedovi uprostied tak mnoha a mnoha ctitelů doprovodem k posvátnému poli, k onomu mistu, kde mu bude časné drama sníti, prokazovala. Vážný zpěv mísil se s teskným hlaholem zvonů, které dojemným akkordem zněly píseit svou — trudné okamžiky ty rosou slzí pokropily mnoho očí — ty vydraly vzdechů na sta. Však jen ku hrobu a ne dále bylo nám možno bolnou službu prokázati; — tu srdce ialem pukalo — tu skanula piemnohá slza v tiché lůžko jeho, nesouc mu přání pokojného spánku a radostného probuzení. — Cím byl šlechetný muž ten cirkvi a národu, zajisté nám dobie známo ; i neskonalé zásluhy jeho o reformu cirkevního zpěvu jak v náboženském tak i národnim směru -- rovněž i o naši Cyrillskou jednotu zlatým, nesmazatelným písmem zůstanou vepsány v dějinách jejich a ve vděčných srdcích ctitelu jeho, jeni něžnou láskou p o v ž d y zvěčnělého vzpomínati budeme. Věnujme v této chvíli povinnou vděčnou vzpominku nehynoucí památce jeho ! — Za nesčetná dobrodiní voláme z útrob vděčných „Zaplať Bůh ; slzy vřelých díků nechť

roní často oko naše — srdce naše nechť tiché díky vzdává a v nebes báit vysílá modlitbu za mír duše jeho — za tichý plápol čisté lásky jeho — a za spásu duše Jeho. Duch jeho nechť oblétá nás stále a provázi nás tak, jak diíve láska jeho po všech stezkách iivota pozemského, oslazujíc nám takto boly a trudy nás často tižící. M i 1 o v a 1 a r o z s í v a 1 světlo, n u i světlo věcné ať tnu svítí! F',éž Bůh dopleje mu onoho blaha věčného, kterého rukou jeho tak tnnozi farníci dosáhli. Činím návrh vyšlý již ze středu našeho, by obraz jeho jakožto zakladatele Jednoty zdobil místnosti její, což by se mohlo uskutečniti až v nové školní budově. — Sotva hrudy dopadly na rakev nezapomenutelného — sotva rov mileného našeho piedsedy se zazelenal, loučil se s Cyrillskou jednotou nynější Lipovecký dp. farái, Frant. Géduš, horlivý to člen jednoty naší. Budiž zde i jeho tak mnohých zásluh o jed-notu s povděkem vzpomenuto. — Leč trud a bol náš se mírní, ziíme-li, že mezeru povstalou vyplitují vzácnou Svou piízní k Jednotě dp. farám, František Špaček, a vp. kaplan, josef Mezník, jež Cyrillská jednota radostně vítá s vědomím, ie mocnými hiivnami Svými přispějí ku zvelebení a rozkvětu její. Místo p. učitele Trapla, jenž ode-bral se na nové ptitsobiště do Boskovic, nastupuje jeho nástupce p. kollega Okáč. — Jednota čitá i Tlena zakládajícího, 9 členů piispívajícieh a 30 činných. Co se týče činnosti Cyr. Jednoty v uplyuulém období, aasvčdčuje slu;ná tato lada dél z a daných poměrů oneumornépíli a hor-1 i v o s t i p. ieditele kůru. Vedle piání zesnulého p. piedsedy opakovány mešní skladby starši. Nově nacvičenaMissa „in ponorem se. Thomae Aquinatis« od Mitterera a počátek choralního requiem. „Ave maris Stella„ od Palestriny, „O bone Jesu« od Palestriny. Dále nacvičeny introity, dvé vánoční koledy a litanie Lauretánská od Holaina. K pohibu p. piedsedy nacvičen sbor rSkončil již dráhu svou.« — Diky v~elé budtei vzdány jak p. řediteli kůru za jeho námahu, tak i všem, kdož jakýmkoliv způsobem k rozvoji a zvelebení jednoty piispěli. P~eji jednotě, by ji Bůh žehnati ráčil a pomocí Svou činnosti její v nastalém jubilejním roce do-provázel. Cyrillskou jednotu nejen zachovat — ale itéizvelebit — budiž svorným heslem n a š í m — čímž zajisté i vděčnou památku zesnu. lého p. piedsedy důstojně zvěčníme. Vítaje ještě jednou radosuiě nové pp. členy jednoty naší pro-volávám jim z útrob srdečné ,Na zdar«. Po piečteni zprávy jednatelovy, která na piítomné hluboký dojem učinila, piikročeno k volbám funkcionáiů. Protektorát Jednoty čestně zastupuje dp. farář František Špaček, piedsedou zvolen jednoblasně p. Rudolf llezniček, mlynái, což přijato s potěchou, že vhodná volba tato bude míti dobrých následků, ieditelem p. Julius Stantejský, nadučitel, jednatelem a pokladníkem Ed. Slovák, učitel. Revisory zvolenými p. J. Holíkem a p. Fr. Králem účty shle-