— II —

Um vzkvétala. Získáno mnolio dobrodinců, jichž byl záhy větší počet než členů činných. Zpíváno několik jedno-, dvou- i tříhlasných skladeb mešnich, české nešpory jedno- a čtyihlasné, litanie, pašije české atd. Starší členové pěstovali píseň obecnou. 'Lpívalo se v adventě a v postě při velké mši svaté a při všech slavných odpoledních pobožnostech a hodinkách roku církevního.
Nedostatečná dotace, jakou vyznamenávaji se skoro všecky Pražské kůry — a s i t ř i b o h a tším fondem obdařené chrámy vyjí-m a j e —, objevila se tak alespoň poněkud uspokojující k uhájení ostatních prostředků ku provozování dobré huclUy velenutných. Takové byly poměry, když odešel jsem r. 1882 jako varhaník na kůr Týnský. Po odchodu vdp. kanovníka-faráie ]lavlů k sv. Mikuláši jmenován farářem sv.-Haštalskvm nyní již zesnulý dp. Fr. Benda, který mistnost diíve Jednotě tak prospěšnou potiebovai pro farní kancelář. Záhy scházely se již trosky jednoty v bytě ředitele kůru, který sám brzo odešel na nové působiště k sv. Petru U sv. Haštala na-stoupil kolega V. Janda, kterému nepodaiilo se již sebrati roztroušené po Praze členy jednoty. Piičiněním zdejšího bývalého kaplana vp. G. Kordule, který ve škole mládež ve zpěvu cvičil, udriováu jest nešporní zpěv český a píseň mešní cvičena; v tom i ředitel Janda cvičením některých dítek doma nápomocen byl.
Kdež jsem v iíjuu r. 1888 nastoupil úrad ředitele kůru u sv. Haštala, ujal jsem se ne bez značných obtiží se strany učitelstva cvičení školních dítek dvakrát v týdnu, ve stiedu a v sobotu od rr/2 do 21/2 hod. Le dovoleno bylo iediteli kůru ve škole vyučovati, stalo se piičiněním vp. Kordule; dle zákona dovoleno jest pouze učiteli ustanovenému vyučovati zpěvu ve škole. Školní dítky zpívali mimo nešpory jednu chorální mši, chorální Te Deum, jednu unisonlcu, vp. katecheta nacvičil několik písní.
Pamětliv prvotních úspěchů Jednoty žádal jsem tedy dp. faráie Bendu, aby mně nápomocen byl pii znovuzřízení úpiné jednoty Cyrillské. Pan farář slíbil všemocnou mravní podporu, avšak místnost propůjčiti nemohl, odkázav mne na cestu ku získáni místnosti školní nebo útulku školní mládeie. Se svolenim slavné rady královské Prahy odebrali jsme se do školy. Nesliboval jsem sobě mnoho a nezískal jsem nic. Ku valné hromadě brzo po tom odbývané sešel se větší počet bývalých zdejších členů, kteií, až na dva, odepřeli hned předem návštěvu cvičení pěveckých ve škole, slíbili však přispěti hmotně. Zůstali jenom někteří z osad jiných, a těm scházela obětovná horlivost. Ve škole, stojící v odlehlé části města, kde není bytu pro školníka, kterýž úřad svěien služce iídícího učitele, na jejíž milost a nemilost odkázáni byli opozdivší se členové, nemůie sídliti spolek pěvecký, zvláště takový, jehož členové nenáležejí k osadě, v jejíž

prospěch ani vlastním osadníkům působiti se ne-chtělo.
Tak stalo se, že v adventě místo na roráte do chrámu sv. Haštala šli někteií do chrámu Týnského, kde bylo větší účastenství. Ze snahy, utvořiti alespoů literátský sbor, jak sobě churavý již i dp. farář piál, vyvinulo se, že chodili do kostela zpočátku tíi, později jeden. Nějaký čas získal jsem několik členů ku návštěvě zkoušek u mne v bytě, když pak nadešel svátek nejsv. Jména P. Marie, přišel ku ranní zpivaué mši svaté jediný. Tak pracoval jsem r1/2 roku marně a k tomu vy-držoval jsem vlastním nákladem pěvecký sbor, cvičil dvakrát v týdnu ve škole jednotu, jednou týdně doma se sborem. Sbor stál tolik, že z požitků připlácel jsem a neuhájil ani polovinu svého dřívějšího služného co varhaník.
Vp. Kordule cvičil dále dítky, kteří umocnili zpívání českých nešpor druhdy zde zavedených.
Po úmrtí dp. faráře Bendy vzdal jsem se jii všeho experimentování s nevzdělanými a bezcitnými nehudebníky a počal cvičiti své dospělé žakyně. Každou hodinu klavírní rozšířil jsem o čtvrt hodiny, kterou věnoval jsem vykladu o registrech hlasových, o tvoření tonu, zpívaní intervalů a stupnic. V tomto směru pokračuji dosud a doplňuji takovým spůso-Uem sbor.
V loni zahájiti jsem mohl pravidelná cvičení pěveckého dorostu u mne v bytě. Není nás sice mnoho, ale kde je lásky, tam jest úspěch jistý. Pravidelně schází se do sborových zkoušek 7 sopránů, 5 altů, mimo to účinkuji stále 2 tenory, 2 bassy, kteií taktéž, kdy nutno, zkoušky navštíví, třetí basista počátkem tohoto roku odebral se za svým povoláním na venek. — Hůie dopadá to s našim královským nástrojem. Pied více než 16 lety uznány varhany kůru sv.-Vojtěšského nedostatečným nástrojem ku průvodu vícehlasných skladeb. Jich hlasy postrádaly již telidy zvukového jádra. Bylo ustanoveno, že odebeřou se na zasloužený odpočinek. Tehdejší ředitel kůru sv.-Haštalského, kde byly tehdáž varhany snad ještě horši, ujal se zavržených a vyžádal sobě, aby nálladem ovšern k jakosti materialu dosti značným, postaveny byly sem. Tak zahájily tyto své hudební .diurnum,, na kůru sv.-Haštalském. Dnes jii po třetí od doby té provedena operace s jich hrdélky ; pomáhá jim k pozvolnému umlknutí. Těšime se na nové. Aby nám škoditi prozatím nemohla tato krise varhanní chápeme se opět skladeb vokálních nebo takových, kde průvod jest méně obligátním.
Repertoir náš, jak jsme jej v posledních dvou letech probrali, jest následující : Introity a Com. munia, částečně i Gradualia a Offertoría chorální. Mimo to motetta a Pange lingua od Jos. a Ant. Foerstra, Cainera, L'indra, Schweitzera, Jandy, Fialy, Kačaby, Starého, Stehlea, Sychry, Skuherského, Steckra, Traumihlera,Lelinky Jana a Otokara. S k l a d b y in e š n i: Missa »in hon. Spiritu s.n