katollck011	pOSVátnoll CTRxS ,SZÉ.
vydavatel a
1893. ROČlllk XX,	F. J. LEHNER.	h10 2.
IIIIOIIImOIIIIIIIIIIIIIIIIVIIIilIO ItIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII11111111111111111111111111111111111111111 lllillllllllllllllllllllll'IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIilllllllllll~t
Předpisy o hudbě církevní v diecési Basilejskě.
(Pokračování.

§ 55. Poslední požehnání udílí se po návratu do kostela týmž spůsobem jako di•íve. Pobožnost pak lze skončiti hymnem Te Deum, nebyl-li již zpíván při průvodu.
ti 56. Ostatní průvody ze zvláštních podnětů (děkovací a prosebné) buďtež rovněž dle předpisů římského rituálu pro různé průvody pořádány.
Smí se však při nich užívati jen takových zpěvů (latinských neb v řeči zemské), které slovy i nápěvem odpovídají.
VII. Pobožnosti odpolední
§ 57• Pro pobožnosti odpolední a všechny pobožnosti neliturgické dovoluje se zpěv v jazyku zemském. Pro lidový zpěv odporučujeme zejména »Psálterlein«, modlitební to knihu a zpěvník od nás zavedený.
§ 58. Jsou-li odpolední pobožnosti spojeny s úkony liturgickými (s nešporami, požehnáním), platí o těchto zvláštní nařízení svrchu uvedená.
§ 59 Mezi zpěvy odpoledních pobožností zasluhují zvláštní zmínky litanie. Není dovoleno, přidati něco do litanií schválených od sv. Církve (litanie o Nejsv. Jménu ježíš, loretánské a Všech Sv<stých), aniž co vypustiti, ne-stává-li zvláštního privilegia. Při litaniích loretánských dlužno přidati na konci před trojím »Agnus Dei« slova Regina sine labe originali concepta«

a»Regina sacratissimi Rosarii«, kde jich dosud není (ve starších formulářích).
Dlužno všimnouti si i toho, že litanie loretánské koačí třetím »Agnus« (bez »Christe audi nos«).
§ 60.	Není zapovězeno, zpívati dvě nebo tři invokace po sobě a pak teprve přidati prosbu »miserére nobis« nebo »ora pro nobis.« Toto však není dovopři litaniích Všech Svatých, jsou-li spojeny s úkony liturgickými. Litanie možno zpívati také v jazyku zemském (s výminkou svrchu uvedenou).
VIII. Posvátné doby.
a). Advent a vánoce.
§ 61.	V čase adventním dlužno dáti přednost gregoriánskému chorálu.
62. Kde zaveden jest krásný zvyk, sloužiti v adventě rorátuí čili t. zv. andělskou mši sv., dlužno bedlivě dbáti těchto předpisů :
i. Na i. neděli adventní, na svátek Neposkvrněného Početí Panny Marie a po oktávu (je-li officium de Octava), na svátek Exspectatio Partus a na všechny svátky I. a II. řady, necht připadnou kdykoliv, dlužno vzíti mši sv. ze dne a nikoliv votivní mši sv. de B. M. V.
2. Po deset dní, jež bezprostředně předcházejí vánoce, zpívá se rorátuí mše jako slavná votivní mše sv. ritem slavnostním, t. j. s Gloria, Credo, a s jedinou orací (bez commemorace).