— 4 —

jest a zůstane matkou krásné pěstovaného zpěvu uměleckého«.
Než jako i tělo zdravé podléhá časem vážné chorobě, tak i církevní umění hudební nezůstalo ušetieno zhoubné nákazy a prodlením doby valně se porušilo. Ano čím dále, tím více zatmívalo se nad jeho sadem utěšeným, až konečně velebnost zpěvu vypuzena ze síní chrámových neslušností a posvátnost hudby podlehla světáckému >muzikantství«.
Byli sice i v dobách úpadku mnozí, kteří s bolestí patřili na to řádění a pustošení, a jii opravdově zasazovali se o nápravu chrámové hudby, zpronevčiivší se vznešenému úkolu svému, leč úsilí jejich nedodělávalo se příznivých výsledků.
Teprve v nedávném čase, před několika desítiletími, vzmohlo se lconečnč veliké hnutí pro reformu kostelní hudby, jehoi viny pienesly se i do vlasti sv. Václava a sv. Ludmily.
A tu můieme zvláště my, občané Karlínští, právem honositi se tím, ie od nás — z K a r 1 í n a — zazněl p r v n í p o v e 1 do českých kraji k ob-nové důstojného zpěvu chrámového.
Je tomu právě v těchto dnech dvacet let, co Karlínský kaplan, Ferdinand Lehner, p r v n i ujal se práce, aby očištěný hlas lidského, L'ohu oddaného srdce jako jasný zvon rozezvučet se v posvátných písních chrámových po všech dědinách českých.
Pojali Lehner tehda ten úmysl, aby pro obrození posvátné hudby zřízena byla mohutná Jednota, která rozvětvena po zemích koruny Svatováclavské zdárně pracovati měla k tomu, aby znova prostorami česlcých chrámů hlaholil opravdu krásný, zboiný zpěv církevní.
Nei tehdejší doba nebyla snaze Lehnerovč pH-znivá. Stanovám zamýšlené Jednoty nedostalo se schválení úředního, ježto ao b m ý š 1 e n ý s p o 1 e k dle zařízení svého jeví se státu býti neUezpečným«.
Avšak muž pevné vůle — a takovým byl a jest Ferdinand Lehner — nezřek se ihned svého úmyslu, ale přemýšlel o jiných cestách, po kterých by k touženému cíli dospěl.
Aby svou myšlénku zachránil, jal se vydávati zvláštní časopis, který zprvu »Cecilií« potom bCyrillem« nazval a který měl býti tlumočníkem snahy po obrození hudby posvátné a připravovati půdu, až ve chvíli piíznivější klepajícím bude otevieno.
Skutečně pak po sedmiletém úsilí otevřelo se! Dne 20. února 188o schváleny jsou stanovy ,Obecné, jednoty Cyrillské«, jejíž advent připravoval se v hudebním odboru Akademie křestianské, za součinnosti téhoi kněze zřízené.
A tu můžeme my Karlínští potěšeni býti z toho, že v našem chrámu Páně zahájena byla dne S. července r88o — v den svatých apoštolů slovanských Cyrilla a Methodčje — činnost „Obecné jednoty Cyrillské,c slavnou mši svatou, kterou tu sloužil

nejdůstojnější biskup Brněnský, Dr. František Saleský Bauer.
Dalším piičiněním Lehnerovým stala se potom Obecná jednota Cyrillská« matkou velikého počtu farních jednot, jichž čítá se nyní valný počet v Čechách a na Moravě a jei s nadšením a láskou pilně a svědomitě přesnou hudbu církevní pěstují.
Hle, jak sladké odměny dočkal se nadšený apoštol reformy hudby chrámové, náš bývalý kaplan Ferd. Lehner, na němž spinila se slova Uásuíkova: »Pevné vůli, tuibě ušlechtilé rádo dává nebe do-jít cíle.
V Karlíně jii dávno pied zřízením Obecné Jednoty Cyrillské péčí Lelrnerovou ustavil se ochotnický sbor pěvců a pěvkyú, kteií doma a i v kostelích Pražských hudební skladby v čistém slohu církevním přednášeli a tak řečené reformě dráhu razili.
Tento sbor ochotníků nahrazen Uyl potom Farní Jednotou Cyrillskou, která nazákladč schválených stanov jest jednou z těch četných ratolestí Obecné Jednoty Cyrillské, o jej[i rozkvět nepřestal pečovati horlivý hlasatel očisty chrámového zpěvu, msgnr. Ferd. Lehner, který jako dobrý hospodář pečoval a pečuje po všechen čas, aby símč, jím zaseté, nevyhynulo, ale stále neslo užitek stonásobný.
Avšak nyní Jednota naše osiřela, neUot její piedseda, byv v úřadě svém povýšen, odešel z naši obce, kde po dvacet sedm let konal dílo Páně, na jiné místo působení. I jest naší povinností, abychom stali se nejen dědici ale i strážci a pěstiteli té idealní snahy, která jest vůdčí hvězdou všech jednot Cyrillských.
Dovolili jsme si tedy pozvati Vás, veleváiení hosté, do své valné schůze, abychom získali jed-notě naší příznivců a podporovatelů, aby "za spo lečné práce a vzácné pomoci Vaší takový zpěv »který i srdce kamenná může v slzy roztaviti«, ne-přestal hlaholiti v naší svatyni drahocenné, kterí bez vznešeného zpěvu byla by jen krásným tělem bez ducha ušlechtilého.
A o tuto podporu pro věc nebeskou prosíme snažně ve chvíli, kdy právě stojíme na prahu Uicetileté oslavy posvěcení našeho chrámu Páně.
Nadějeme se pomoci té tím spiše, poněvadž v Karlíně idealním snahám a tužbám vždy dobře bylo porozuměno, poněvadi jsme přesvědčeni, že Karlín nedopustí, aby tu, kde počalo se dniti nové ráno nebeského chorálu, chrámové hudbě hrozila škoda a úpadek.
My pak majíce po boku ředitele kůru, odborníka na slovo vzatého a opravdu horlivého a sna-živého, přičiníme se, aby i nevinné hlasy dětské i mužný zpěv dospělých i chvěj ící se ret starcův v nejkrásnějším souzvuku pěli slávu Bohu na výsostech a na zemi pokoj lidem dobré vůle.
A této našf tuibě ušlechtilé popi'eje Hospodin