— 3 —

na určité dny nebo způsobem mimořádným.
§ 51.	Průvody prvého druhu (na př. na Hromnice, květnou neděli, na sv. Marka a prosebné dny) dlužno konati dle předpisů missálu (resp. rituálu římského), a nesmí se nic vkládati nebo vynechati, nepřipouštějí-Ii to výslovně rubryky.
Průvod na Boží Tělo budiž pořádán po velké. Jakmile se obrátí celebrant s monstrancí k lidu (bez požehnání) zpívá sbor Pange linqua a dle okolností i jiné sloky téhož hymnu avšak jen k slovům »Tantum ergo.«
§ 53 Jest zvykem zastavovati se

u 4 oltářů a po odzpívaném evangelium udíleti požehnání. V takovém případu má se před požehnáním zpívati »Tantum ergo« a »Genitori s veršem a modlitbou. Požehnání se pak udílí za všeobecného ticha.
§ 54. Za průvodu nebo při zastávkách možno dle potřeby zpívati hymny udané
v římském rituálu: »Sacris solemniis, Verbum supernum, Salutis hutnanae, Aeterne Rex, Lauda Sion, Te Deum, Benedictus, Magnificat« a t. d. Po cestě dopouští se písně v jazyku zemském. Průvod zpěvů je dovolen. Také hraní důstojných skladeb se dovoluje.
(Pokračováni.)

Obecná Jednota Cyrillská.
A. VÝROČNÍ ZPRÁVY ZA ROK 1892.
Arcidieeése Pražská.

Hal•htl. (Farní Jednota Cyrillská.) R. r892scházel se na kůru Karlínském, jako za let dřívějších, sbor čítající 30—35 osob, které téi pravidelně avytrvale dvě týdenní pěvecké zkoušky ve škole chlapecké navštěvovaly. Roku toho provedeny i veškeré ceremonie sváteční (zejména o svátcích Velikonočních, Hromnicích a j.) spůsobem velmi okázalým, vesměs v úpravě 4hlasé (s použitím chorálu).
O slavnosti posvěcení chrámu, dne 16. října, napiněna byla basilika Karlínská nadobyčejné pře-četným, zčásti velmi vzácným i hudby znalým posluchačstvem. Provozovala se vlastní nová skladba pisatele těchto řádků, »velká slavnostní mše z F dur«, věnovaná c. k, místodržitelskému radovi a c, k. okresnimu hejtmanu Karlínskému p. K. Herrmannovi.
Na kůru chrámu Karlínského shromáidil se obrovský, na too členů čítající sbor pěvecký, se-stávající z mnoha pp. ochotníků, kteří sbor Karlínský sesílili, a tim provedeni objemného díla možným učinili. Byl to nejlepší výkon nového sboru Karlínského, na kterýž členové jeho dosud — a to vším právem — hrdi jsou.
Po produkci té ustálil se sbor na více nežli 40 osob, který již ku provozování velkých skladeb úpině postačuje.
Během roku provozovány mše jak následuji: Palestrina: Missa brevis a »Aeterna Christi munera«, Ludovico Viadana: Missa »L'hora passa«, od Baldassare Galuppi, Giovanni Maria Casini, Giov. Batt. Casali, Pompeo Cantticiari, C. Greith: Missa choralis, J. Stehle: Missa »Laetentur coeli«, A. Kaim: Missa »Jesu Redemptor» a Missa »in

hon. sc. Henrici«, J. SingenUerger: Missa »Stabat mater«, J. Sychra. Missa sexta, J. Cainer: Missa ,,in hon. Domini Jesu Christie a j. Celkem 16 niší. Nad to: 3 Tedea, 6 Pange lingua, více nežli too offertorif a gradualií a j. mnohé skladby.
Dne 16. prosince 1892 konala se v místnostech měštanské školy chlapecké tichá, ale pro církevní umění významná slavnost: sešlat se elita občanstva Karlínského : starosta města J. Topinka, náměstek jeho J. Srnec, advokáti Dr. Vavřinec Svátek, Dr. Edmund Kaiz1 a jiní radové a starší města, jakož i zástupcové občanské záloiny k valné hromadě Cyrillské jednoty Karlínské.
Pořad zahájil pěvecký sbor Karlínský četně zastoupený krásným přednesem rKyrie« ze mše »Stabat mater« od J. Singenbergera. Na to ujal se slova p. Fr. Kneidl, ředitel měšianských škol chlapeckých, a pronesl následující řeč:
Velectěné shromáidění!
»Kdyi první vyznavači Kristovi před svými katany v podzemních skrýších se ukrývali, tu pěním chvalozpěvů na oslavu Boží se utěšovali a ke stálosti ve víře se posilovali.
Lalmem a hymnou kladeny byly první počátky k hudebnímu umění církevnímu, jeni potom ne-náhlým postupem dospělo výše před tím netušené.
Prostičký zpěv původní, jen málo od pouhé deklamace se lišíc[, obohacoval se znenáhla útvary a ozdobami melodickými, a tak prodlením ovšem dlouhé doby neumělý, samorostlý zpěv lidový vy• pěstován jest ve formy umělecké, napomáhaje vhodné účelům církevním.
Proto ne nepravdu di ten, jeni praví: »Církev