-93

vídající církevním požadavkům, ale vždy budiž zpíván text úpiný, jal: je v Graduale, bez všelikého vynecliávání.
§ 37.	jako při zpívané mši svaté do-pouští ee i zde částečná recitace, zejména opakování Requiem aeteruam v Introitu, při Kyrie, Gradualu, Tractu, Dies irae, Offertoriu. Při Sequenci budtež zpívány nebo recitovány alespoň sloky 1., 8., g., 10., li., 12.1 1 4., 15-, 16., 17., 18.' i g.
Responsoria zpívají se vždy tonem feriáhlím, byt i zevnější slavnost sebe větší byla.
§ 39• Při »Absoluci ad tumbam« zpívá se vždy »Libera«, ]steré se přímo přidružuje ku mši svaté. Smí se však teprv po-číti, když kněz u mar stojí. Libera (které v novějších knihách chorálních v kratší úpravě se vyskytuje), dlužno zpívati vždy celé a opakovati je až ku slovu »Tremens«. Dle missálu následuje bezprostředně po Li-bera »Kyrie eleison«, nikoliv »Míserere« nebo »De profundis«.
4o. Jiné zpěvy v jazyku latinském nebo zemském možno picdnésti teprve po ukončené liturgické slavnosti. Jest však do-voleno vložiti po pozdvihování latinský zpěv o Nejsvětější Svátosti oltářní, jestliže se tim svatý úkon nezdržuje a je-li již »Benedictus« odzpíváno.
IV. Nešpory.
§ 41. V lostelích Icatedrálnícli, kollegiátních a klášterních slaví se nešpory liturgicky, přesně dle rubrik brevíře. V jiných kostelích mohou se vzíti také z jiného officia než z denního, na př. Nejsvětější Svátosti

oltářní nebo Nejbl. Panny Marie. Jest jim také dovoleno, aby nešpory jinou odpolední pobožností nahradily.
Povzbuzujme však sbory, aby se neštítili námahy a zpívali nešpory liturgicky správné alespoň o velkých svátcích. Psalmodie náležl k nejkrásnějším plodům, jakých církevní umění hudební vytvořilo, a na modlitbě církevní spočívá zvláštní požehnání.
§ 42. Antifony před žalmy dlužno zpívati. Není-li festum duplex, antifona se jen počne, t. j. zpívá se pouze k hvězdičce; je-li duplex, zpívá se celá. Po skončeném žalmu opakuje se příslušná antifona, a to bud zpěvem anebo recitací, po případě se i suppluje.
§. 43. Sloky hymnu možno střídavě zpívati neb recitovati, po případě i supplovati. Prvni a poslední sloku dlužno vždy zpívati a rovněž sloky, při nichž předpisuje se klekání.
Není dovoleno zpívati místo hymnu písně v jazyku zemském, jako se vůbec do latinských nešpor za příčinou liturgické jednoty a krásy nemají vkládati žádné zpěvy v jazyku zemském.
Pro žalmy a zvláště pro »Magnificat« ku zvýšení slavnosti vřele odporučujeme sloh falso-bordone. Nešpory prokomponované se nehodí.
Š 44• Také při Magnificat lze za stej - ných podmínek jako při hymnu střídati var-hany a zpěv.
§ 45. Marianská antifona musí odpoví-dati době slavnostní i při votivních nešporách svrchu uvedených.
(Pokračování.)

Pianissimo, výřečnost a rhytmus v chorálu.
(Chorální kurs v Beuronu.)

V Beuronu, kam před léty putoval redaktor, aby v proslulém klášteře Benediktinském seznámil se s přednáškou chorálu vzorně pěstovaného, konalo se o letošních prázdninách cvičení chorální, které u nás bývá rovněž jedním z nejdůležitéjších předmětů exercicií Cyrillských. Nadšený řiditel, Y. Ambrož Kienle, napsal o způsobu, jakým si počínal, stručný článek do »Kirchenchoru« z kterého vyznívají tytéž zásady, jichž i redaktor za posledních exercicií Cyrillských pi-i cvičení chorálu se přidržoval. Ve zprávě poukazuje se zejména na způsob, jakým chorál cvičititi se má, nač i naší Cyrillisté nikdy zapomínati nemají.

»Cvičení Beuronslcéllo účastnilo se 136 hudebníků, z nichž bylo 18 kněží a kleriků ; ostatní byli většinou učitelé. Mnohdy rozdělili se cvičenci na dvě oddělení, z nichž jedni cvičili se písním, druzí pak vyučováni jsou chorálu a jiným předmětům. Nacvíčeno jest značné množství nápěvů chorálních a skorem 25 písní ze zpěvníku Magnificat; každé cvičení zpěvné provázeno bylo poučnými poznámkami o rázu nápěvů, o tvoření hlasu, jakož i o methodě pěvecké. Jako již často ukázalo se i tehdáž, že dlužno hlavní pozornost věnovati dvěma věcem, tvoření hlasu a rytmu. Tvoření hlasu, které se obyčejně ku zpěvu chorálnímu přinášívá,