- 87 -

věcí, které nám do rukou přišly, souditi, že to cení sice sloh Palestrintiv, přece však vážný sloh církevní, zejména v tom, co v posledních desítiletích bylo komponováno, věta obratná, plynná, s jakou sbledáváme se u starých Rakušanů. Byloi to plodem staré školy piísné, ]derou mužům těmto bylo prodělati v mládí, jakoi i hudebního zaměslnání od let dětských.
Ve sbírkách skladeb pro varhany, zahrnujících téměi 1500 čísel, — co všecluto se asi nezahrnuje? Snad řídká a hledaná unika, jaká ani v ]cnihkttpectvích ani v knihovnách klášternich se již ne vyskytuji? Odbornici varhaničtí očekávají na tomto mistě bližšího sdělení; dosud však nejsme s to po-dati seznam, odkazujíce prozatím ua Cisterciacký klášter Rein ve Štyrsku, jemuž tohoto pokladu o hudbě pro varhany — výsledek neskonalé píle, darem se dostalo. 1'olcud dějin hudebních stává, nebyla snad nikdy pohotově sbírka 2000 fug pro varhany, a jest nám potěšením, že skutkem se stala soukromou pílí katolického kněze.
Následuje na prvém místě ona čási listu Dra Chmelíčka, v kterém předmět náš se oUjasituje, na druhém pak místě čl4nek iivotopisný, který z kruhů povolaných nám zaslán Uyl a to pokud lze beze změny.Lvláštnost slohová vysvětluje se tím, že němčina nebyla řečí mateřskou spisovatele. List ze dne tz. ledna t8go: ,,. . . Za mírné posouzení mého op. vzdávám vroucné díky; jsem zajisté člověkem, který se dá rácí poučiti. Studoval jsem sice pilně nauku o skladatelství, ne-jsem ale hoden nazývati se skladatelem. Jsem však přece snad nejpilnějším opisovačem not na Moravě, posedlý manil skladatelskou, jak by to mnozí nazvali. Vaše Velebnost by se divila, kdybyste spatiil dlouhou radu svazků, vlastními pokusy skladatelskými napiněnou , . Mám sbírku téměř 200o fug pro varhany, z nichž více 600 sám jsem pracoval, mnoho tuši nástrojných, velmi mnoho vokálních mši 3hlasých, 8 vánočních melodramat, 5o písni Marianských, 5o hymnů latinských, 50 1'ange lingua a mnoho jiného. Ačkoliv jen velmi málo jsem tiskem vydal, jsou přece skladby tyto rozšííeny nejen ve všech zemích evropských, nýbrž také v Americe, Asii, Africe a Australii. — Na. kladatel, který několik skladeb mých vydal, pro-pustil bohužel mnoho hrubých chyb . .
Dr. Jos. Chmelíček.
Mezi Moravskými skladately církevními doby přítomné dlužno josefa Chmelíčka vřaditi na prvé místo. Ačkoliv jest synem starší doby hudby církevní, jsou posledni díla jeho, ač nikoli zupina, přece však většinou rázu Cecilského a pomijejice touhu, která do každé skladby fugu vpraviti se snažila, mají nejnovější mše jeho, zejména mše Norbertská, cenu hudební. Dle vlastního náhledu byla mu fuga v hudbě tím, čím růie mezi květinami jest. — Narodil se v Náměsti u Brna roku tS23 a učil se zpěvu, klavíru a houslím již jako

školák; byli altistou proslulé domácí kapely hra-Uěte Jindřicha Haugvice, majitele panství Námčstského. Nižši gymnasium navštévoval v Ilornu v Dolním Rakousku, jelikož převor blízkého kláštera praemonstrátského v Gerasu příbuzným jeho byl. Tam učil se dále klavíru a houslím; počal tam téi Dráti na královský nástroj hudební, ua varhany. A čím mohutněji varhany zněly, tim větší radost měl, mysle si: Ten hluk tropiš ty! Byli též varhaníkem při mších studentských. Učil se tam těž létě, klarinetu, viole, cellu a violonu. Jelikoi rodičové jeho později do Brna se přesídlili, pokračoval v studiích v Brně, kdež mu poskytnuta byla piíleiitost, aby v hudbě dále se vzdělával; Uyli členem SOUlcrpméh0 quartetta a zpívával při koncertech. V nauce o harmonii by. s bratrem svým Janem vyučován od městského kapelnika Riegra. Napotom studoval theoretická díla od Albrechts-Uergera, Beethovena, Maraena a j. a nescházel nikdy pii provozování symfonií Beethovenových, jakoi i oratorii IIindlových, v niclti také mnohé fugy se vyskytuji. Pak piijat jest clo alumnátu a roku 1847 vysvěcen Uyl na kněžství. Nejprve stal se zámeckým kaplanem hraběci rodiny Dietricltstein-l'roskau, s klerou se odebral do 1'eggau ve 5tyrsku.Lde zdokonalil se nejen v hudbě, nýbrž dosáhl i hodnosti doktora filosofie v Hradci. S hraběcí rodinou podnikl též cestu do svaté země a sepsal cestopis v čtenářstvu oUl?bený. Také pozdější cesty do Egypta, Italie, Francie a Španěl popsal ve 3 svazcích. Yři tom piiučil se tamějším jazykům, takže psal a mluvil osmerou iečí.
V Jerusalémě složil mši, která ač líbeznými nápěvy oplývá, tamějším zuateliim hudebuim piece piíliš vážnou býti se zdála. Roku 1866 Uyl povolán za profesora bohosloveckého do Brna, kdež po 24 let horlivě působil. Piednášky jeho byly živé, vroucné i srdečné, praktickými pifklady a vlast-nimi zkušenostmi k6řeněné. Jakožto skladatel Uyl velmi plodným. Piiučiv se nauce o instrumentaci
u kapelníka Otty Kitzlera, skládal mše instrumentální, Offertoria a Gradualia, též četné sbory muiské, které alumnové zpivávali a mše pro ženské hlasy s průvodem varhan pro kláštery pannen řeholních. Skladby jeho provozoványjsou ve 5tyrsku, Španělích, Francii, Palestině, ba i v Africe. V dubě vánoční přednášena jest každoročně v Brněnském ústavě Marianském kantáta vánoční, yCtvero po-časí« pak od něho složené všeobecně se líbilo. Největším, v pravdě obrovským dílem jeho jest nLiber fugarum,,, zahrnujicí t5oo fug sebraných a 600 od něho sloiených, v t5 svazcích, které daroval klášteru Reiuskému ve ~týrsku.
Četné hudebniny jeho má nyní synovec, pan farář Karel Urban v Oberw lzu 5tyrském, některá pak díla jsou tiskem vydána. Mnohá z nich skládal v Šatavě u bratra svého, tamějšího faráře, kdež i přednášeny jsou. Byl povahy prosté, nezištné a
v pravdě šlechetné; byl si toho vědom, že mu