— 85 -‑

B. Část; zvláštní.
1. Svěcení a kropení svěcenou
vodou v neděli.
21.	Voda budiž svěcena každé ne děle, jedině vyňata neděle velkonoční a svatodušní, o kterýchžto dnech se užívá ku kropení vody svěcené na vigilii (bez přísady oleje a křižma). Benedictio aquae může se o nedělích díti jalo od celebranta (slavné mše sv.) i od jiného duchovního.
22.	Kropení svěcené vody musí se díti na všechny neděle celého roku bez výminky. O svátcích (jež nepřipadají na neděli) odpadá.
§ 23. Ve farních kostelích, v nichž není v neděli slavné mše sv., nýbrž jen tichá mše sv., nesmí se vynechati Benedictio a Aspersio aquae, a není-li tu sboru, aby mohl zpívati dotyčné zpěvy, musí se je celebrant pomodliti alespoň pro sebe.
24. Celebrant zapěje Asperges me, sbor pokračuje slovy Domine liysopo, zpívá pak verš žalmu Miserere mei, palc Gloria Patri (mima pašijovou a květnou neděli) a opakuje celou antifonu od začátku (tedy od Asperges — dealbabor).
V čas velikonoční se zpívá místo Asperges »Vidi aquam«. Kněz začne, sbor po-kračuje slovem : egredientem, zpívá místo verše Miserere verš Confitemini atd. a po Gloria Patri opět antifonu od začátku, od Vidi aquam až ku verši žalmu.
V obou případech, při Asperges a Vidi aquam odpovídá sbor na veršíky kněze pří-slušným responsoriem.
Oba zpěvy, Asperges a Vidi aquam možno zpívati buď:
a)	jalo stojí v Graduale (Ordinarium tnissae) nebo
mohou býti částečně nebo zcela re-citovány, nebo
c)	mohou býti zpívány jako volná skladba, má-li tato správný text a slušný, melodický a harmonický výraz.

Nahraditi uvedené předepsané latinské zpěvy nějakou písní v zemském jazyku není dovoleno.
lI. Slavná mše sv.
§ 25.	Text chrámových zpěvů při velké (Missa cantata) nesmí býti jiný, než který je předepsán v missálu, a to bez všeliké změny, výpustky nebo zkratky. Zpěvy v jazyku zemském nejsou při velké dovoleny a nesmí se také vkládati do velké.
Tak zv. poloviční mše sv., at již zádušní at děkovací, jsou naprosto nepřípustny. (Sr. Directorium, Not. 44•)
Přejeme si, aby byly opět zavedeny, pokud možno, střídavé zpěvy (Introitus` Graduale, Alleluja, Tractus, Sequentia, Offertorium, Communio), na něž se bohužel často zapomíná.
27. Introitus dlužno dle římského gradualu zpívati, resp. recitovatí. Nejsou vy-loučeny volné skladby, odpovídající dle textu a hudby církevním nařízením. Ant fonu možno při opakování také nahraditi. Od smrtelné neděle až do zeleného čtvrtku od• padá Gloria Patri, a opakování antifotiy se připojuje tudíž bezprostředně k verši žalmu.
Introitem se má hned začíti, jak přišel kněz k oltáři.
§ 28.	Kyrie možno střídavě zpívati a recitovati, po připadu nahraditi varhanami.
§ 29.	Kněz zapěje Gloria a bezprostředně po této intonaci pokračuje sbor slovy »et in terra pax« a zpívá hymnus až do konce. Není dovoleno opakovati slova zpívaná od kněze. jednotlivé verše, s nimiž není spojen žádný liturgický výkon, lze střídavě supplovati.
Gloria odpadá na neděle adventní a postní, na všechny všední dny církevního roku, mimo velkonoční čas, na velkou většinu votivek (ne slavných). Votivní mše sv. andělů a Panny Marie v sobotu trsají Gloria.
(Polcračováuí.)

Obecná Jednota Cyrillská.
Morava.
Dieeése Brněnská.
	Z8 Starého Brna. Slavný hudební skladatel	stal se jeho nástupcem odchovanec jeho, nyní ii‑
	P. Pavel Křížkovský, kněz řádu sv. Augustina a	ditel varhanické školy v Brně p. Lev Tanáček,
	i'iditel kůru na St. Brně, zavedl ve zdejším chrámu	který po mnoholetém výtečném působení vzdal se
	Páně reformu u m ě 1 é h o zpěvu církevního. Kdyi	řízení a po něm nastoupil zase kněz řádu sv. Au‑
	pak povolán byl za řiditele kuru na dóm do Olomouce,	gustina vp. Alois Slovák, který činnost svou roz-