— 68 —

Když všickni po vůli a v duchu naší sv. církve k témuž vznešenému cíli spolu-působiti budeme, můžeme pak s důvěrou nejkrásnějším a nejradostnějším výsledkům vstříc hleděti.
Jakopřídavek následujtež některé
poznámky o hře na varhany.
Zhusta se opakuje stesk, že za našich dnů zřídka lze najíti dobré varhaníky. Tento stesk nezdá se mi býti neoprávněným, a důvod toho asi jest ten, že čekatelé učitelství v paedagogiích až do nejposlednější doby ve hře na varhany a v generalbasu se nevycvičili, a že v pozdějších letech toto zameškání sotva se bude moci dostatečně dohoniti. Jelikož ted učitelští čekatelé opět hře na varhany se učí, tož znenáhla nedostatku dobrých varhaníků na venkově od-pomoženo bude. Avšak cvik dělá mistra, a zrovna při varhanách je cvik zvláště potřebný, a sice cvičení podle ptánu na pianu, aby se stále zdokonalovali. Dobrou školu na varhany, která zasluhuje rozšíření, napsal Jan Ev. Habert v Gmundenu.
Co se týče předeher (praeludií) na
varhany budiž následujících po‑
kynů šetřeno:
Praeludium samo nesmí nic světského, všednílio, theatrálního obsahovati.
Předehra nesmí se čerstvě, divoce, bouřlivě, s nárazy díti; musí býti slušná, pří-

jemná, povznášející, ve smyslu hlavní myšlénky písně, důstojnosti liturgie a svatosti odpovídati. Též má praeludium následující liturgickou část zpěvu přiměřeně, vhodně uváděti a varhany jakožto provázející hudební nástroj zpěv nepřehlušovati, nýbrž příjemně podporovati. Zvláště jest připomenouti, že praeludium jest dle církevního předpisu při slavnostním vcházení a vycházení biskupa, mezi tichou rriodlitbou biskupovou s dušenými a líbeznými rejstříky hráti; dále, že při pontifikální mši i mezi pozdvihováním lze hráti na varhany, avšak jen velmi velice jemnými, líbeznými a táhlými akkordy v prostřední poloze. Nevycvičení varhaníci necht dle dobrých předloh hrají, jaké napsali Sechter, Albrechtsberger, Bibel, Habert, Fúhrer.
Aby varhaníkům pravé porozumění bez-vadného provázení chorálu se poskytlo, k tomu výtečně se hodí dílo: Die Harmonisierung des Gregor. Choralgesanges od P. Schmetze s předmluvou od P. Piela; Diisseldorf, Schwann'sche Buchhandlung. (Pro školu i samouky.)
Praktická kniha ku řádnému průvodu chorálních mší s Ordinarium Missae, již lze tuze doporučiti, jest: »Adrt Choralmessen« in moderne Notenschrift iibertrageu, mit Pedal und Fingersatz versehen und s. w. von J. G. FrShlich, Regensburg bei Coppenrath.«

První desítiletí Cyrillské.
Píše F. J. Lehner. (Pokračování).

Ze Tvarožny. Pan Rajmund Ambrož, jednatel, zaslal zprávu, jak následuje : Je tomu pět let, kdy sestoupilo se asi 20 zpěvákův, aby pěstován byl v našem chrámu Páně sborový zpěv posvátný. Na vyzvání důstojného pana faráře přistoupilo po novém roce 1886 několik členů k našemu spolku, čímž vzrostl počet jich na 60. Ihned zadáno bylo o potvrzení stanov, a tak po-vstala naše Cyrillská jednota, majíc včele důstojného pana faráře, P. Václava Kosmáka, tehdejšího nadučitele, p. Fr. Fibicha, a učitele p. Josefa Kozlíka, jejichž přičiněním jednota zkvétala. Roku 1887 utrpěla však velikou ránu. V březnu téhož roku odvolán byl p, sbormistr za učitele do Šla-panic; dne 26. července odebral se na věčnosti zakladatel a předseda jednoty, pan

Fibich. Zatímně ujal se vedení a cvičení Jednoty p. Rudolf Hledíle, nynější nadučitel. Za jeho řízení zpívala Jednota při iS slavnostních mších. Nově nacvičila a provedla : Sedmou mši Horákovu F dur třikrát, Steh-lovu »Regina coeli« D dur třikrát (bez Creda), Credo z třihlasné mužské mše Singeabergrovy třikrát, z Pazdírkova »Vojtěcha« českou Es dur jednou, Skroupovo Asperges chorální, téhož skladatele motetto z Manualu »Quem vidistis«, Brosigovo Iustorum animae Hes dur, téhož Gloria et honore G'dur, Lisztovo Ave D dur, Palaestrinovo Pange lingua E dur, Schottenhammelovo Pange lingua Hes dur, ze sbírky Korába a Paly »Tebe v jitřních hodinách« Chmeličkovo Veneremur D dur. Z Lehnerova kancionálu nacvičila první obecnou a Svatý Václave !