CASOPIS-~ katolickou 1111 4 bu posvItnou
Čechách, na Moravě,~šr Slezsku,
zároveň
s
CMUSU.
v	Majitel, vydavatel a redaktor-.
1892, Ročllík XIX,	F. J. LEHNER.	Číslo 9.
~ I IIII IIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII IfÍIIIIIÍtÍIIIÍIIITIIlÍ11111111ÍIIlÍ(lil 11111111111111111111111111111111 IIIIIIIIIIIIIIIIIIII IIIIIIIIIII IIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII II I IIIIIIII I I IIIIÍIII I IIIIIIIIIII IIIIIIIÍIIIIIIIÍIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIIII~+~
V~enl, kdož hodlají reformovati hudby kostelní,
Píše Franti§ek Vaško. (Pokračování.)

Církevní pravidla o kostelní
hudbě.
1. Vícehlasý, figurovaný, harmonický zpěv při službách Božích je dovolen, avšak musí zpěv zřetelně pronášeti slova textu, také nesmí text při Gloria nebo Credo ani zkracován, ani libovolně zkomolen býti. (Conc. Trid. Sess. 24. de Ref. c. 12. Benedict XIV. Constituce d. 19. Feb. 1749 — S. R. C. (P.egolamento) die 25. Sept. 1884. Cerem. Episc. Editio Typ. Ratisb, 1886. Lib. I. C. 28. n. 12.)
II.	Též se ku provázení řečeného zpěvu mírná hudba instrumentální dovoluje, avšak nesmí býti na závadu porozuinnění zpěvu. (Benedikt XIV. Const. d. 1g. Feb. 1749 coll. de Synodo Dioec. Lib. IX. c, 7. n. 6. S. R. C. (Regolam,) die 25. Sept. 1884.) Ohledně Cerem. Episcop. (Lib. I. C. 28. 11. 11.) dovoluji až posud v našich chrámech obvyklé nástroje hudební. V pochybnosti, zdali nástroj hudební v kostele dovolen jest, či není, obratiž se rector ecclesiae, nebo ředitel kůru k biskupskému Ordinariatu.
Smí se užiti jen takových hudebnin při službách Božích, které naprosto nic světského nebo divadelního neobsahují a ]c tomu způsobilé jsou, aby sloužily k oslavě Boží a vzdělání věřících podporovaly. (Conc. Trid. Sess. 24, de Ref. c. 1 i. ; Benedict XIV. Const. citovaná a S. R. C. již též citovaná a rovněž Ceremoniale Episcop.) Dodávám ještě, aby skladby, jež provozovány býti mají při službách Božích, zásadám

umění hudebního odpovídaly a nad pro-střední cenu uměleckou byly povýšeny, aby také v tomto ohledu důstojnosti a vznešenosti katolické bohoslužby vyhovovaly.
Veliká, ne-li ta největší obtíže při za-vádění nebo podporování pravé a svého jména důstojné hudby kostelní spočívá v otázce, kterým hudebninám jednotlivým nadřečené vlastnosti patří. Musí se však nutně k této otázce přijíti, mají-li se vše-obecná pravidla o hudbě kostelní prakticicy prováděti. Nejsou-liž právě o církevních hudebninách nejrozdílnější úsudky? I oni řiditelé kůru, kteří žádných vhodných hudebnin při bohoslužbě neprovozují, necbtějí výčitky necírkevnosti nebo bezcennosti svých produkcí strpěti. Ježto jest to má pevná vůle, aby v mé diecési veskrz Musica sacra úmyslu a duchu církve vyhovující platně prováděna byla, bylo mi se i s touto otázkou obírati. Požádal jsem za tou příčinou výbor Cecilské jednoty diecésní, aby mi předložil seznam hudebních děl, která se k účelům církevním hodí anebo nehodí; mimo to jsem se po-radil s uznaným znalcem hudebním a osvědčeným církevním hudebníkem a vedle toho i svých ovšem nedostatečných vědomostí hudebních použil. V následujících řádcích podávám resultát všech porad a úvah o zmíněném předmětu.
Chorální zpěv.
V otázku, zdali se dovoluje a zdali je to výtečná komposice kostelní, nesmí se pojímati chorál. 0 tom právě zbytečno se