— 62 —

kládajících členů, 22 přispívajích (i zl.) a So činných, tedy 95 členů. E1 konečně jed-nota má asi jo zl. na potřebné výlohy.
Kéž dá dobrotivý Pan 13 h, aby naše jednota Cyrillská nadále zkvétala! Pokud

budu zde katechetou, ovšem vždy školáky již vycvičené ve zpěvu do ní posýlati budu, chovám tak naději, že tato bohumilá věc nezanikne, ale i dále věrně a pilně povinnosti své konati budu,

Obecná Jednota Cyrillská.
Čechy.
Arcidiecése Pražská.

Z OřeCha. Práce Cyrillská jest jedna z nej. obtížnějších na světě; iadít se jistě k oněm pracím pastoralním, ve kterých se musí kněz na jedné straně co nejvíce zapírati a na druhé co nejméně lidského vděku očekávati. V duchovnf správě při-cházejí čas ob čas chvíle, kdy potřebí jest dostupovati na nejcitlivější a nejdůtklivéjší stránky lidu a lccle piirozeně se vyvolává mocný protitlak, poněvadž v takových stránkách se člověk lehce podává vášním a ty vášně bývají strašlivé. Když ony v člověku zavládnou, pak utichá rozum, mizí rozvaha a všecka mírnost a z člověka se stává pravý dravec. Ú těžký jest pak boj s vášněmi! Test to boj ovcí proti vlkům (cfr. NIt. Io, 16.). A do takového bóje se pouští i každý věrný Cyrillista, jenž si vytkl za úkol vypuditi z chrámu lžizpěv, který se tu neprávem roztáhl. Nenít to rozum, který by lidi vedl k tomu, aby se šlendrianu drželi. Necírkevní zpěv nemůže zajisté býti hájen žádnými rozumnými důvody, nechť z jakékoli to stránky vezmeme. A piece se ho lidé urputně drží. Proč? Co je vede k tomu? Vášně a náruživosti. Pýcha a domýšlivosf pochodicí z falešné a pievrácené nábožnosti, cti-' ádOSt a marnivost, lakotnost a ziskuchtivost, mysl rozhýčlcaná, sentimentalní, pobouiené piedsudky, lenivost a pohodlnost, a jiní a jiní jsou ještě ti vlkové beránčím rouchem přiodění, jež přivedl na svět bud nedostatek víry, aneb nedostatek mravnosti — hiích. Proti těmto všem vlkům jest jen jeden meč, kterého se Cyrillista musí chopiti: svatá trpělivost, a to podle výroku Páně (Luc. zt, 19.) ++v trpělivosti své vládnouti budete,,. Até aby dosáhl, musí si dobře vštípiti v mysl výstrahu (Mat. Io, 16.): nUudte opatrní jako hadové a sprostní jako holubice+ Jinak vlků oněch nezmůže.
S prací Cyrillskou nikdo nepospíchej, neukvap se, abys toho brzo nelitoval. Začni s rozvahou a postupuj znenáhla, krok za krůčkem, pevně, bez bledé bázně a půdy dobyté nepostupuj zpět, ale pevně drž a tak zvítězíš. Zkušenost učí, že rozvážnost dělá delší kroky než kvap, že neohrožená vypočítavost daleko předčí příkrost, která za sebou mívá zbabělost. Mnozí takovou příkrost povaiují

za horlivost, leč mýlí se. Jest jen horlivost svatého úmyslu a dobré rozvahy, avšak nikoli není horlivostí snaha horké krve, která se blíží vášni. K tomuto přesvědčení piišel jsem po mnohých zkušenostecU a bolestných zklamáních. Přiznávám se a upiimně vyznávám, že jsem se také z počátku iídil horlivostí horké krve a návalem idealů, kteréž mi připravily krušnou zavyučenou. Bylo mi pocítiti ostří nejprudších vášní, tak že jsem Uyl blízek malomyslnosti, a byl bych se byl oddal resignaci, kdybych nebyl tak hluboce piesvědčeu o důležitosti reformy chrámového zpěvu.
Přijmiž to, milý bratře Cyrillský, zaupřímnou radu, abys snad, octna se někdy uprostřed protivenství, nedomníval se, že ničeho nepoiídíš, že jest všemu konec a nedal se z boje na útěk. V takové hodině pomysli si nejprve, zdali sám nejsi vinen tím nezdarem, rozvaž věc dobře a pak znova pozvedni meč. Počínej si opatrněji, ale do opravdy; povoluj, avšak jen časem, nikoli ve věci; vzbud dobrý úmysl, zaplaš hněv a mstivost, zapit i svou zálibu a opři se o sv. církev. Předlož si její po-slání, v němž i ty chceš polil míti, zkoumej své síly, srovnej je s jejími předpisy a s duchovními potřebami věiících, udělej si plán, raději skromnější než p~íliš obsažný a pak se energicky dej do díla. Tak zvítězíš jistě. Osadníci poznají, že ne-hledáš sebe a své slávy, že nemíníš jich rozrušovati, ale k něčemu lepšímu vésti, počnou si tě váiiti a budou tě i podporovati.
Než, kam jsem zašel, maje původně v úmyslu psáti o stavu Cyrillského pokroku u nás. Odpusi, milý čtenáři. Myšlénky se přivalily a hledaly sobě průchod. Však nyní již spěchám, abych podal resumé z posledního rolcu.
Skončil se role školní, s nímž možno rovno-běžně počítati i rok Cyrillský. O školních prázdninách oddechnou si spolu se studenty i poněkud sbory kostelní. Svátky Velikonoční, Svatodušní a Boží Tělo byly beztoho skoro tak jako celoroční zkoušky. O nedělích a svátcích červencových a srpnových se z větší části jen opalcuje, jako i pilní studenti o prázdninách opakují, aby vědomostí