— 30 —

do smrti své r. 1591. Z ostatních čísel dotýkáme ještě toho, že náš Šimon Lomnický, ač jeho písně jsou namnoze jen veršovaná prosa, přece uměl k nim krásné nápěvy skládati neb vybírati. Celý smíšený sbor čítal tentokráte 48 členů, z nichžto hlavně pro nemoc scházelo při produkci Io. — IIned po koncertě zahájil starosta valnou hromadu za přítomnosti 30 členů. Vyřídil se při ní obvyklý spolkový program. Pro Obecnou Jednotu vyjímáme a podáváme tato data: Jednota Táborská měla v minulém správním roce 27 členů zakládajících, 38 přispívajících a 55 účinkujících (i s 12 členy 2. oddělení Cyrillské školy). Činnost jednoty byla táž jako minulá léta. Starosta vytknul, že 2. oddělení Cyrillské školy pěvecké sám cvičil a to ovšem zdarma t hodinu týdně ve figurálném a chorálném

zpěvu, jako minulá léta. O prvém oddělení nepodáno žádné zprávy.L podaného programu ředitele kůru vytknouti jest tyto n o v é s k l a d b y : Ferd. Schaller :de Beata« op. 29 a t. Sonntagsmesse op. 14, Sychrovu Missa decima, Jeremiášovu D dur mši, Brosig F moll a Fibichovu Missa brevis ; Foersterovo krásné Regina coeli« a Wittovo skvělé C moll „Te Deum« kromě hojného repertoria staršího. Do inventáře přibylo nových hudebnin : právě jmenované mše a hlasy k sedmi číslům 4. historickému koncertu. Po této zprávě učiněn a přijat byl jednomyslně opět návrh, by k příští hromadě opět připraven byl historický koncert. Do výboru zvoleni byli tíž páni, co minulá léta: prof. Bolech, Kotrbelec st., vp. Jos. Thír (jednatelem). Starosta vloni zvolený trvá tři léta.

Morava.
Diecése Brněnská.

Polehradice. (Výroční zpráva.) V činnosti své r. 1891 nezůstala naše farní Cyrillská jednota za lety uplynulými. Jelikož bylo z dob dřívějších skladeb dobrých dosti velká zásoba, přihlíželo se hlavně k tomu, aby tyto důkladněji ještě nacvičeny byly. Bylo také nahraditi mezeru, která povstala tin1, ie tři výborné zpěvačky, z sopranistky a t altistka, se provdaly a z počtu činných členů jed-noty vystoupily; bylot na místě jich přibráno ze školy pěvecké několik dítek a s těmi se musely veškeré skladby prostudovati. Zpíváno bylo jako i po dřívější leta o každém zasvěceném svátku při zpívané mši sv., a sice vždy Gloria a Credo s textem celým, též připadající Gradualia, Sequence i Offertoria; Introit a Communio pokaždé z Grad. Rom. Dále zpívala Jednota při jednom svěcení kříže a šesti členům činným při jejich oddavkách, dávajíc jim takto jakousi výbavu za jejich pilnost a obětavost věnovanou snahám jednoty. Kromě toho obstarávala jednota jako i v letech minulých veškeré oUiadní zpěvy na př. při svěcení vody, hromniček, kočiček, v pašijovém týdnu, o Bažím Těle, na dušičky a t. d. Pokud stačil čas, cvičeny i sbory obsahu světského, a uspořádala jednota dne 25. ledna 1891 zábavu pěvecko-deklamatorní s výsledkem velmi zdařilým. Co však zvláště podotknouti sluší, co všem členům jednoty ano veškerým faruílctiml Polehradickým navždy v blahé upomínce zůstane, je to, ie u příležitosti generální visitace dne 9, července 1891 od samého nejdůstojnějšího velepastýře dra Františka Salesia Bauera pěvecké výkony Cyrillské jednoty nanejvýše milostivého uznání došly. Jet všeobecně známo, že J. bisk. M, nevšední znalostí v oboru kostelni hudby vyniká a o obrození její úsilovně se stará; a proto důvěřujic se v blahosklonné přijetí přednesla Cyrillská jednota po sv. biřmování v kostele u přítomnosti J. bisk. M. a mnohých důstojných pánů farářů z okolí několik skladeb, aby takto podána byla

jakási ukázka, jakým as směrem Cyrillská jednota se béře. Nejprve zazpíváno ,Adoro te devote« od Freye, pak chorálně Introitus a Communio ze mše o slavnosti Všech Svatých, Kyrie a Gloria ze mše ,,in hon. sc. Caeciliae« od Singenbergera s průvodem harmonia, dále rVeni sancte Spiritus« 5h1. od Aiblingera, Versus recitando, a chorálně Sequence, (na ponděli svatodušní); pak „Benedicta es tu«, Graduale na slavnost Nepoškvrněného po-četí P. M. od Witta a konečně 5hlasé Ofťertorium na Boží Hod vánoční Pii 3. mši ,Tui sunt coeli« od Witta. Na to představila se celá jednota jeho bisk. M. taktéž v kostele a sbormistr oslovil nejdůst. arcipastýře asi takto: „Vaše biskupská Milosti ! Naše farní Cyrillská jednota pokládá si to za velikou čest, že jí dopřáno bylo u přítomnosti Vaší bisk. Milosti přednésti několik kostelních skladeb. My sice jsme si toho dobře vědomi, že výkony naše u mnohých věcech nedokonalé jsou, avšak doufáme, ie dobrotivý Pán Bůh, jenž více hledí na dobrou vůli nežli na skutek sám, i tuto nedokonalou obět od nás milostivě přijmouti ráčí, a doufáme to tím bezpečněji, poněvadž u výběru skladeb jakož i u provozování jich se neřídíme snad libovůli svou, nýbrž vůlí sv. církve, zpívajíce zvláště při slavné oběti mše sv., tomto středu sv. liturgie, vždy jen to, co sv. církev předpisuje, a tak, jak ona to schvaluje anebo aspoň dovoluje. Abychom pak na této, jak pevně máme za to, dobré cestě setrvati a se vidy více a více zdokonalovati mohli, prosíme Vaši bisk. Milosf co nejsnažněji za sv, poiehnání.« Nejdůstojnějši pan biskup patrně mile dojat, ráčil na to delší řečí v pravdě pře-laskavou, otcovskou oblažiti členy jednoty, kteří tu svého velepastýře jako dítky svého otce obklopili, v níž se zmíniti ráčil, že zpěvné výkony naši jednoty částečné už za příležitosti udělování sv. biřmování v Kloboucích r. 1888 seznal a proto se těšil, ie letos na generálni visitaci i do Polehradic