-28

Cyrillská přednesla Benzovu Missa in hon. »sc. Caeciliae«, op. 15., Graduale chorální z Graduale Rom. a vAfferentur regi« od Hallera op. 15., Offertorium »Filiae regum« od Hallera a »O salutaris hostia« od Witta, 5h1. Pange lingua od Witta, Introitus a Communio z Graduale Romanum. Odpoledne bylo svěcení nového kříže v Rybařích a po něm průvod po hřbitově s modlitbami za zemřelé, při čemž obřadní zpěvy »De profundis«, »Miserere«, »Libera« a ,Qui Lazarum« zpíval chorálně Cyrillský sbor ]costelní střídavě se sborem kněžstva. Druhého dne navštívil J. M. tamější dílny tabákové továrny, ve které všichni Cyrillští literáti pracují, prozpěvujíce často při práci písně k Panně Marii a j. z Lehnerova ]cancionálku, což k nemalé radosti arcipastýře i tehdáž učinili, uvítavše příchod jeho zbožnou písní duchovní. Vzorná činnost Cyrillská doznala nelíčené pochvaly vrchnopastýřské a nadšenérnu řediteli i původci jednoty dostalo se vzácného uznání. Roku příštího naskytla se Jednotě opětná příležitost, aby se podobně osvědčila před nejdůst. p, biskupem zavítavším ku svěcení kostela obětovností vdp. děkana a farníků obnoveného a vy-zdobeného. Obřady svěcení, jakož mše pontifikální oslaveny důstojným zpěvem, jako za biskupské visitace. To byly nejradostnější a nejsvětlejší stránky ze života první a nejstarší jednoty diecése, jíž od-chodem vp. Jelínka za faráře do Sakvic nastali dnové smutku a opuštěnosti. Rediteli prací přemoženému nedostávalo se té vroucné podpory a pomoci, jaké k organisaci a udržování života spolkového nezbytně se vyžaduje, a v osamocenosti udržoval zpěv na výši, kam jednotu povznesl, doufaje, že nová doba přivede nové pomocníky, kteří se ujmou stránky organisační s touže láskou, s jakou pečuje on o stránku hudební.
Jako ve všech dosud uvedených diecésích bylo i v diecési Brněnské, že v osadách, kde první zvukové přesného zpěvu církevního se ozvali, také první jednoty Cyrillské povstaly. V D o u b r a v i c i na Svitavě dílo Cyrillské zahájeno jest již roku 1874 (viz »Cyri1l«, XVII., 42.) společnou péčí faráře Jana S o u k o p a, a řídícího učitele A l o i s e M a g d y. Oba velezasloužilí a nadšení Cyrillisté nás již opustili, první za těchto dnů, druhý před několika roky, dílo své nástupcům svým odkázavše. Yán Bůh oba pilné pracovnílcy povolal do sboru Cyrillistů, kteří na věky nepřestanou chváliti a velebiti nej - světější jméno Jeho. Slitovník nebeský, který nenechá bez odměny ani číše vody poskytnuté žíznivému, bude štědrým odpla

titelem oběma horlitelům pro oslavu posvátné bohoslužby zde na zemi a učiní je účastnými věčné bohoslužby tam na nebi. Oba zde k svorné práci podali si ruce, založivše r. 1882 farní jednotu Cyrillskou od těch dob až do této chvíle nepřetržitě působící a neustále se zdokonalující, jejížto činnost jasně sledovati lze z výročních zpráv svědomitě zasýlaných, jakož i z dopisů s »Cyrillem« pravidelně sdělovaných. Liturgický sbor čítal hned v počátcích 5 sopranů, 5 altů, 5 tenorů a 6 bassů, poměr hlasů velmi vyrovnaný, jak redaktor při návštěvě své se přesvědčil. Při zpívané mši svaté, kterou tane sloužil, osvědčil sbor řádně vy-školený v pojímání i v přednesu cit vy-broušený svědomitým cvičením. Ku skladbám mistrů doby nové počaly se přibírati také skladby staré, jako: Viadanova mše »Sine nomíne« a téhož mešní skladba »L'hora passa«, Orlandova de Lasso, Missa Quarta a Octavi Toni, jakož i různá motetta starých mistrů Z nových skladeb nacvičena 5hlasá Wittova Missa »in hon. sc. Raphaelis Arch.«, Skuherského »in hon. sc. Ferdinandi«, Kaimova »in hon, sc. Caeciliae« a »Jesu Re. demp tor«, 5 mší od Greitha, Rampisova aj. Introit a Communio zpívány vždy chorálně. Když zasloužilý ředitel roku 1886 zemřel, pokračoval v témž duchu bývalý jednatel a nástupce J u l i u s S t a n t e j s k ý, který od té doby jednotu řídí, rozmnoživ repertoire novými skladbami mešními, jak následuji: Missa Sexta a XII. od Sychry, Missa brevis od Schmieda, Missa »Angelorutn Custodum«, Missa »sc. Joannis Bapt.« od Singenbergera a téhož Requiem, Missa IX. od Pompea Canniciari, a valně motett od různých skladatelů. — Při pilném pěstování zpěvu liturgického nebylo však zapomínáno na zvelebování zpěvu obecného za-váděním nejlepších písní, jakož i zpěvů rorátních redaktorem vydaných. Věrnými spolupracovníky byli a jsou dosud vp. kaplan, Fr. Géduš, který přednáškami odbornými ve valných hromadách členstvo poučuje a k další činnosti povzbuzuje, jakož i jednatel, Eduard Slovák. O valné hromadě r. 1838 bylo předmětem přednášky: »Kterak dlužno české kostelní písně správně podle českého přízvuku přednášeti ?«, ro'cu 1891 : »Přehled dějin katolické hudby kostelní« s poukázáním na velkolepost myšléuky jevící se v jednotě řeči obětní, která jest řečí zpěvu liturgického; r. 1892: »Některé ukázky z dějin české písně obecné.« Jestliže vp. kaplan poutavými přednáškami seznamoval členy jednoty s rozmanitými předměty oboru zpěvu posvátného, jakož i z dů-