— 20 —
v T. pětiletí; tíni zajisté chuti k horlivému piněni ! a jednota k oslavě služeb Božich a k ozdobě města dobrovolné povinnosti členům účinkujícím se dodá I vzkvétati bude.	Josef IIopn.ai/er, cvičitel.
Diecése Litoměřická.

Z Rejšic. ('Zpráva výroční o činnosti farní Jednoty.) line 31. m. ledna r. 1892 měla naše Jed-nota sedmou výroční schůzi s tímto pořádkem: 1. Pan místopředseda V. Starý z P,ratronic v za-stoupení pana piedsedy vp. Fr. Poláka, jenž v prosinci m. r. do Turnova se přestěhoval, uvítal členy, kteří se v hojném počtu sešli (So členů ze 70) a přeje Jednotě při dnešní schůzi i v další činnosti její hojného zclaru, zahájil rokování. 2. Čten a podepsán protokol ze schůze minulé. 3. Čtena zpráva jednatelská za rok 1891. Ze stručné zprávy jen toto uvádím: Jednota, majíc stále na zíeteli své poslání, bedlivě a svědomitě kráčela i letos za ítčelem stanovami vytknutým. Oba sbory, literácký i liturgický, jakož i pěvecká škola cvičily se v nových písních nebo opakovaly písně již nacvičené. Sbor literácký cvičil se v obecně mešní písni: »Spěj duše zboině k výšině«. Sbor liturgický (6 sopránů, 4 alty, 8 tenorů a 8 basů) a pěvecká škola (8 sopránů a 8 altů, školní dítky) cvičily se v latinské mši >,blissa Velehradensis« od zemř. Frant. Hrušky a ve přepracované mši od téhož skladatele pro svátky vánoční. O všech svátcích zpívaly se latinské mše s přimčíenými ku svátkům motetty. Mimo odchod vp. předsedy nic zvláštního se ne-přihodilo. Jednota spěje přiměřeným a pevným krokem dále ku předu. 4. Oznámen stav spolko‑
Dieeése Král

vého jmění a schváleny účty. Pokladna vykazuje 21 zl. na hotovosti. 5. Provedeny volby do představenstva spolku. Za odeslélto vp. Fr. Poláka zvolen po jednomyslném piání za předsedu vp. Ferd-Jar. Cvejn. Ostatní členové zůstali na dále ve svých hodnostech. 6. Volné návrhy. Při těchto ujímá se dp. farní• jakožto protektor Jeclnoty slova a členům vřele odporučuje zpěvník, jakého užívá školní mládež Turnovská. Jelikož však písně tam uvedené nesrovnávají se s duchem jednot Cyrillských a nejsou tam písně zde po 7 let evičeué a již nacvičené, prohlašuje pan ředitel kůru a cvičitel zpěvu Ant. Malina, •..e tohoto zpěvníku z uveclenýcli důvodii nelze v Jednotě naší s prospěcltent upotřebiti.!. toho povstala malá řečnická šarvátka, jejíž výsledek — poněvadž obě strany na svém stály — Uyl ten, že věc ta odkázala se výboru k rozhodnuti. Až dosud uiívalo se totiž tt nás zpěvníku Vaúkova, jenž nám velmi dobře vyhovoval. Nyní jest úpině rozprodán a Ic novému vy-dání sotva již dojde. Rozhodla se tedy jednota naše pro Lehnerův mešní ]canciouál. 7. Přítomní členové opakovali právě docvičenou mši „Spěj, duše, zbožně k výšině«, k čemuž vp. předseda vhodné poznámky činil. S. Přihlásilo se to nových členů a také to členit složilo příspěvky. Po té byla schitze prohlášena za skončenou. Jan Zeman, jednatel.
tvé-Hradecká.

Z Miletína. Jalto jinde tak i v Miletíně ještě po roce 1867 provozovány hlučné skladby mešni a vůbec kostelní. Trouby a bubny „oslavovaly« služby Loží jen což. Co na tom, že zpěvu ani slyšeti snad nebylo? Kdo by také byl chtěl od 6oleté sopranistky a 7oletého tenoristy s jediným basistou, aby překřičeli varhany a všecky ty nástroje, které p.ředvádčly skladby Schiedermajerovy, Biihlerovy a jiných velikánův. Ale nebylo nikdy zle, aby ne-mohlo býti lépe. Když konečně uznáno, ie třeba zasloužilým, ale již slaUým silám podpory, p~ibrali se jiní zpěváci, a s nimi obohacen program Do-Oravského českými skladbami, pak IIorákovými, Fdhrerovými, Grohovými a Raimannovými. R. 1878 stal se samostatným ředitelem kůra p. řídící učitel Jos. Bidlo. Zprvu nebylo ovšem lze všecko staré odstraniti a reformu pinou zavésti. A ponenáhlu se dílo daíilo. Podporou dp. faráře, zemřelého již A. Kopeckého, zavedeny Foersterova responsoria, chorální »Vidi aquam« a »Asperges me«, Traunhillerovo »Pange lingun«, Foersterovo »Tě Boha chválíme«, skladby z Nikelovy sbírky „Lauda Sion«, Singenbergerova mše ke cti sv. Jana Křtitele, Scltallerova »Salve Regina« a ,Ecce lignum« vedle skladeb jiných. Tou dobou nalezl i »Cyrill« cestu do Miletína a jeho články i zprávy odjinud pobá

daly k další činnosti. Sbor pěvecký vzrostl na počet takový, že bylo lze svátek co svátek, neděli skoro co neděli nějakou tu „novou« skladbu dávati. A co je hlavní : sbor tento jii rozuměl duchu reformy. Důkaz ? Nedávno před tím ještě se líbila pastorella Taschkeho, kde i dupot pastýřů k dudám nástroji Uyl znázorněn. Nyní chtěli zase jednou lidem k vůli dávati pastorellu, a sice jednu z IIurákovýclt — ale nešlo to. Místa, která jim prve bývala místy »parádními«, budila úsměv, illuse, s kterou prve hleděli na kaiclou tu notu jako vrchol huclby kostelní, se rozprchla častým okusením přísné a piesné hudby. Ovšem, ozývaly se a ozývají tu a tam hlasy, že se již nevzdává Bohu úcta, která mu patř[ — rozuměj intrády, bubny a trouby — ale za to pochvala z povolaných stran tím více pobádá k vy-trvání. Takovou vyznamenal p. ieditele hudby nejdůstojnější p. biskup pochvalným dekretem, a jiní znalci při různých příležitostech se vyslovili, že zpěv tento by zasluhoval — lepších varhan i souhlasné úpravy celého kostela. Snad i k tomu s po-mocí Boží dojde. Cyrillslcé exercicie r. 1890 byly dalším povzbuzením pro p. ředitele kůru i dp. faráie, zesnulého již J. Kamarýta. Po nich pořízeno Graduale romanum s průvodem varhan a začaty téi itttroity a communia. Mimo to zdomácněly Ho-