— 18 —

aby za její pomoci i vícehlasný zpěv liturgický bylo lze řádně pěstovati, svolav za tou příčinou ve svátek neposkvrněného po-četí Panny Marie 1882 první schůzi. Hned po schválení stanov nastal čilý život. Skola pěvecká čítala 5o hlasů, kromě 20 školních dítek, sbor literátský 70 členů. Jakožto znamenitý odborník jal se horlivý zakladatel jednoty i v celém vůkolí mezi duchovenstvem i učitelstvem šířiti směr Cyrillský soukromým poučováním i veřejnými přednáškami. Plodná činnost nadšeného Cyril-listy bohužel záhy jest přerušena nelítostnou smrtí. Zemřel dne 1. dubna 1887, zůstaviv osadě truchlící odkazem vzácný pomník po sobě — Jednotu Cyrillskou, které nástupce jeho, dp. farář Možný, s veškerou vroucností se ujal, věnovav při valné hromadě výroční zakladateli jednoty tklivou vzpomínku a poděkovav pilnému cvičiteli, panu nadučiteli Zapletalovi, za neunavnou práci při cvičení činných členů slovy srdečnými. Sám přislíbil, že každoročně za členy zemřelé sloužiti bude zádušní mši svatou, ku které jednota nacvičila chorální Requiem z ]cancionálku Lehnerova, od počátku zavedeného, později pak Olomotickým nahraženého. Kromě chrámu Páně účastnila se jednota průvodů církevních, jakož i slavnějších pohřbů, zavděčivši se tím osadníkům, kteří za služby prokázané ji i peněžitě podporovali, což i obecní zastupitelstvo činilo pravidelným ročním příspěvkem. Jelikož minulá léta věnována veškerá píle zvelebení zpěvu obecného, nastává Jednotě nyní další úkol, aby stejnou měrou k vozkvětu přivedla zpěv liturgický, čímž i druhý, neméně důležitý účel jednoty čestně dosažen bude.
Ve Francově Lhotě počala téhož roku požehnanou činnost svou druhá jednota na slavnost sv. Cyrilla a Methoda 1882 spo. lečným úsilím faráře, dp. Josefa Fajstla a řídícího učitele, p. Josefa Merlíčka. Škola pěvecká čítala 18 členů mužského, 23 členů ženského pohlaví a cvičení konáno třikrát v témdni i za vánic a nepohody zimní s hor livostí příkladnou, ač mnohým členům na vrších hornaté krajiny bydlícím bylo vážiti cestu dalekou. Užitečnost jednoty objevila se hned na počátku při obnově sv. missií, při kterých horlivost členů veřejně pochválena jest. Nacvičeny jsou četné písně z kancionálku Geislerova; z leancionálku Lehnerova mše »Hospodine, všech věcí Pane,« téhož 3 litanie s modlitbou Páně a ostatními tam obsaženými zpěvy, česká mše pro lid od Skuherského a j. Zpěv liturgický počal se pěstovati zavedením res

ponsorií mešních, »Asperges me«, Foersterovým »Pange lingua«, »Vení Creator Spi-ritus«, Sychrovou mší in hon. »sc. Josephi« a několika vícehlasnými motetty, Nešverovou mší in hon. »B. M. V.«, Stehleovou mší »Salve Regina«. Při zpívané mši sv, předneseno vždy celé Credo s případným Introitem, Gradualem, Offertoriem a Communio. Výroční zprávy jsou každého roku správně odváděny. Cyrillskou Jednotou ve Francově Lhotě podán jest důkaz, že i v chudobné vesníčce pohorské lze důstojně oslavovati posvátnou bohoslužbu krásným zpěvem církevním, když horlivý duchovní s obětovným učitelem rozněcují v srdcích osadníků lásku a nadšení. Když dp. farář poprvé ve chrámu Páně z kazatelny o krásách zpěvu chrámového se rozhovořil, sám hluboce jsa pohnut řečnil s takovým zápalem, že všem přítomným bezděčně oči se zarosily. A láska jednou probuzená již více neutuchla, živena jsouc ustavičnou čin-~103tí.
Na Velehradě zřízena jest Jednota Cyrillská roku 1884, ve,Valašském Meziříčí r. 885, ve Velkém Ujezdě r. 1888. Pro nedostatečnost zpráv nelze však tuto registrovati vývoj a postup práce.
V HOVeZÍ zřídili Jednotu r. 18go dp. farář J. Daněk s p. nadučitelem J. Dokutilem, velikým milovníkem zpěvu přesně církevního. Jakmile duchovní vroucnou pro-mluvou osadníky s kazatelny o účelu jed-noty náležitě poučil, přihlásilo se hned 50 členů, s nimiž neunavný p. nadučitel počal cvičiti dvakráte v týdnu písně z kancionály Olomouckého, jichž valná část v chrámu již zdomácněla. Zpěvumilovný lid valašský zpívá je úchvatně. Přiučil se již i mešním responsoriím. Po zvelebení zpěvu obecného přikročí Jednota k pěstování zpěvu liturgického.
V Prostějově založena jest jednota téhož roku a provozovány jsou pílí ředitele kůru, p. Ezechiele Ambrose, Wittova mše cenou poctěná a téhož Missa in hon. »sc. Francisci«, školou pak pěveckou, čítající Udí-vek a 5o hochů, zveleben zpěv obecný dle lcancionálu Olomouckého.
V Želeehovieíeh jednota dp. farářem, Janem Vychodilem, právě zřízená, práci po-žehnanou započíná.
Vedle pravidelné činnosti spolkové po-koušeno se na různých osadách arcidiecése o zvelebení zpěvu církevního jak lidového, tak liturgického s výsledkem více neb méně zdárným, jak následuje :
R. 1883: V R o ž n o v ě založil ředitel kůru, Jan Talich, pěveckou školu, s kterou