— 16 —

hých městech i vesnicích jsou sbory zpěvácké ochotnické, v nichž zastoupena bývá místní elita.
Tu a tam některý úředník, učitel, sládek, lesník, obchodník a pak nejvíce místní krasotinky. (Slyšel jsem, že prý kdesi chodí zpívat i židovka I)
Chci opominouti toho, jak někdy zpěv takových ochotníků dopadá, když sejdou se beze zkoušky, »aby si zazpívali«. Ale vší-mněme si toho, jak chovají se ti zpěváčtí kostelní ochotníci v chrámu Páně.
Do kostela přicházejí nezřídka až ke mši sv., obyčejně mezi kázáním. Na venku bývají také na chóru v zadu nezpěváci a o svátcích bývá tam nacpáno : že tam lidé ti mnoho pobožnosti nevykonají, rozumí se sama sebou. A tím stlačeným houfem derou se pak zpěváci ku předu, což působí mnoho hluku. Když pak do `anou se konečně do předu, pozdravují hlasitě pana regenschoriho — (ač je-li tam ; nebot mnozí ti páni, odehravše »Otče náš, milý Pane« odcházejí a přijdou též mezi kázáním zpět) a ostatní známé a rukou udělá se před obličejem jakýs tělocvičný pohyb místo kříže a trvá li ještě lzázání nějakou dobu, baví se rozprávkou anebo poznámkami k slovům kazatele.
Po kázání rozdává pan regenschori noty, dává »a«, ladí se nástroje, působí se hlulz; dá se takt a spustí se »Kyrie«. Nejde-li to, ošklíbá se pan varhaník, hubuje, tluče do kláves, někdy i nadává. Po té vede se všeobecný rozhovor o tom, kdo »to zkec«, »kdo plaval«, kdo »to odřel« atd. To se opakuje po každé části pochybené.
Když to jde dobře, hovoří se v pře-stávkách o něčem jiném. Slečinky prohlížejí si šaty, baví se a koketují s pány a začasté, když umlknou varhany, vyzní hlasitě konec řeči po celém kostele. Lidé se ohlížejí, ostatní zpěváci se smějí, v zábavě se pokračuje, ano i při samém po-zdvihování, kdy lid zbožný pohřtžen v modlitbu vroucí k Ježíši s nebe sestupujícímu, slyšeti bývá mnohdy tlumený smích nělzteré zpěvačky, jež před malou chvíli dopěla »Hosanna«. Nepodobá-li se to onomu »Hosannu«, jež u příjezdu nebes Krále do Jeru

saléma volali židé, aby za několik dní volali »Ulzřižuj ho!«? Lid tento ctí Boha ústy ; zpěv vychází z plic, ale srdce jeho daleko jest Boha, ač Bůh viditelně talz blízko nich; zpívají »Hosanna«, ale chování jicli
u přítomnosti Nejsvětějšího volá »Ukřižuj !«
Slyšel jsem, že kdysi chtěl jakýs lotr okrásti chrám Páně; již otevřel svatostánek, ale tu na něho padla hrůza, že nedokončiv loupeže, utekl. A hle, křesEané přicházejíce Boha zpěvem oslavovat, zůstanou bez dojmu, bez pohnutí, když otvírá se svatostánek, aby nám Pán udělil svého požehnání, ano oni neukáží ani zevnějším chováním tolilz způsobu a slušnosti, kolik prokazuje každý výše postavenému, třeba špatnému člověku. Oni sami cítili by se uraženými, kdyby se někdo choval u jich přítomnosti tak hrozná hanebně, jako oni se chovají u přítomnosti Nejsvětějšího.
Loupežník dojat byl pohlédnutím na Nejsvětější tak, že od svého úmyslu upustil, a »vzdělaní« lzřestané neupustí při tom pohledu od své zábavy.
Proč vlastně do kostela chodí ? Aby tam koncertovali a se bavili ? K tomu věru ve chrámu místa není. K tomu mají dosti místa a času jinde.
Bylo by z"ihodno, kde řiditelové kůru sami aspoíi trochu úcty k náboženství mají a tolik slušnosti, kolik se jí od lidí vzdélaných požaduje, aby chování takového ne-trpěli. Lépe zpěv jednodušší, vycházející ze srdce zbožného, než všelijaké nevhodné umělkování, začasté špatně provedené s po-horšujícím chováním zpěváků. Na mnohých místech spolupůsobí při altu též dčti šlzolní a jak na ty to působí, když vidí tu neb ta:n, jak pan učitel nebo slečna učitelka
v lzostele při mši sv. s jin~mi se baví, ne-třeba připomínati.
Věru, že by neškodilo, aby se dala tisknouti zvláštní pravidla aspoíi »slušného chování« pro kostelní zpěváky a každému na pult pro noty přilepila. Je to zvláštní, že právě ti, kteří všude jinde dbají na jakousi slušnost v chování, v chrámu Páně chovají se tak, jakoby si na svém nemravu zalzládali. Či snad patří to také k dobrému tónu nynějšího světa? Skoro se tak zdá!

JW Veškeré starší ročníky „Cyrillre” »ná na skladě redakce „Cyrilla” v Karlíně. 1~
5 hudební přílohou číslo 2.
,,C1'l:ILL« vychází vždy 15, každého měsíce. Předplatné, které činí poštovní poukázkou na celý rok
2 zl. 20 kr., přijímá redaktor F. J. Lehner v Harlíné. Reklamace budtež zasýlány do expedice v Aka‑
demii křesťanské v Praze (Řetězová ulice ě. 223).
Nákladem vydavatelovým. — Knihtiskárna Politiky« v Praze.