váti si pak sami udali tón. Při litaniích za-stal priivod varhan farář sám, po nich šel lc oltáři, vykonal další modlitby a dal po-žehnání. V době jubilejní šli všickni zpěváci společně k svaté zpovědi a v kostele byli příkladem osadníkům ostatním. Naučili se četným písním obecným a pokračovali ve cvičení a rozmnožování zpěvů liturgických, osvojivše si celé requiem gregorianské, mši »in festis solemnibus«, litanie ke všem Svatým, pohřební obřady, 4h1. píseii k pohřbům, 3h1. mši Singenbergerovu »in hon. sc. Aloisii« a veškerým zpěvům k obřadům pašijového týhodne, na Hromnice, popeleční středu a j. Nedostatek varhaníka přivedl horlivého faráře na myšléuku, aby některého ze zpěváků vyučil hře na varhany. Zvolil k tomu mladíka 21letého, který byl svého řemesla zedníkem a tkadlcem, také zpěvákem, nyní pak přibylo inu i čtvrté za-městnání. K svátku svému připravil sobě farář vázaného tím, že o vigilii sv. Josefa poslal stanovy farní Jednoty Cyrillské ku schválení. Zatím však zpěváci sami na faráře svélio vyzráli a když seděl při večeři, překvapili jej 3h1. zastaveníčkem a vyšitým obrazem. Pozval je za to na svátek na svačinu, v čemž zase tatíci zpěváků velmi si libovali. Čtverhlasná mše Sinýenbergerova o velikonocích způsobila pravé divy ve smýšlení osadníků. To prý je něco ! Cyrillská jednota chodila na pohřby, o kterých vše dle řádu se konalo a za peníze vyzpívané kupovaly se zpěvní potřeby. Osadníci za takové pohřby byli velmi vděčnými. Průvody icřižových dnů a jiné příležitostné pobožnosti poskytovaly vhodných příležitostí Jednotě, aby se ukázala, nejvíce však pout, na kterou přichází mnoho procesí s kněžími. Notového papíru popsala se za lzrátkou dobu druhá kniha. Noty psali zpěváci pěkně. Var-hany nebyiy již dlouho čistěny, pustil se tedy do práce farář s čiperným varhaníkem, který v novém úřadě výborně prospíval. V jedné píštale našli dokonce kostru vrabce. Chudera, chtěl prý se naučit pískat, ale přišla mu ta muzika draho. O druhé velké pouti zpívala se 2. Hallerova 3h1. mše. Také o misiích se mnoho a dobře zpívalo. K ní napotom přidružila se 1. Hallerovka. Literáti scházeli se v neděli po službách Božích. Po tak horlivé a krásné práci dostalo se faráři spolupracovníka v osobě nového řídícího učitele, který po stařičkém pi'•edchůdci následoval. Za jeho řízení nacvičena Singenbergerova Missa »iu hon, sc. Joannis Baptistae«, Schallerova »Missa de Sancti s«, Joosovo requiem. Týž začal však pěstovati také zpěvy světské, čímž krásný duch do‑

sud panující počal se ve sboru kaziti, tak že bylo opětně třeba, aby duchovní řízení se ujal. Reditelé Cyrillští! varujte se toho! Zpěvy zábavné v brzku ubijí vám nejen chuti ku vážným zpěvům církevním, nýbrž i Jednotu Cyrillskou. "Zpěvy světské po-nechme zpěváckým spolkům! Polem naším jest výhradně zpěv církevní. Dvěma páuiim sloužiti nelze ! Horlivý farář Klášterský názorně ukázal, že jednota Cyrillská náležitě řízená jest neustálým missionářstvím, jímž život náboženský na osadě stále lze zvelebovati a to způsobem nad jiné účinlivějším. Pochopil ducha jednoty a povznesl tím mravný život osadníků. Jednotou Cyrillskou oživil chrám a rozněcoval víru. Skoda ! že duchovní správu opustil !
R. 1881 : V Rožmitálu počal dílo Cyrillské pěstovati řidicí učitel, j os. \Vollmaun, mší Sychrovou a Palestrinovým » Panís Angelicus«, výborně přednesenými. V ŠeVetÍně kaplan, jakub Bufka, zřídil školu pévec tou, která v brzku zpívala mše gregorianské z Lehnerova kancionálku, valnou čist písní, jakož i motett vícehlasných. V HOPČÍCÍCh přičiněním řídícího učitele, Jana Rady, zdomácněly záhy skladby Skuherského, Witta a j. a za pomoci upřímného přítele zpěvu církevního, dp. faráře Fr. Fremunda, zařízena Jednota Cyrillská, jakou i Msg. Adolf Rodler též na farnosti své II u s i n e c k é založil, když se byl v Karlíně osobně pře-svědčil o činnosti jednoty, navštíviv zkoušky sboru liturgického.
R. 1882: V Třeboni ujal se díla kaplan Františel. Stibor, s onou rázností, jakou čeští kaplané nezřídla vynikají. Přáli si sice mnozí, aby Jednota Cyrillská zřízena byla, žádný však nechtěl o provedení se pokusiti, obávaje se velkých obtíží. V červenci 1882 zavítal profesor Konrád se sborem Jednoty Táborské a uspořádal v místnostech zdejšího reálného gymnasia Cyrillský koncert, k němuž dostavilo se četné obecenstvo z předních rodin města. Výtečný přednes skladeb uchvátil posluchače takovou měrou, že ještě před ukončením produkce odevšad ozývaly se hlasy, aby podobným spolkem i Třeboá se vykázati molila. Oči všech obracely se k řediteli kůru, Kaprasovi a ten přání a očekávání obecné nezklamal. V nejbližších dnech požádal zpěvačky a zpěváky o součinnost a sbor 35 hlasů čítající byl po-hotově. Cvičení konáno třiltrát v týhodnu. Ve středu cvičily se ženské hlasy, v sobotu mužské a v neděli všickni společně. Obecenstvu se zpěv hned zalíbil a Jednota Cyrillská za tou pi• inou zřízená čítala vedle sboru výkonného již ua počátku 9 zalzláda.