— 71 —

zpěváci pilně cvičiti; bez práce nejsou koláče. Nešpory zpívaly se o vánocích latinsky a s hudbou; hrálo a zpívalo se až k »Magnificat«; ale v brzku zavedl jsem české nešpory dle kancionálu Svatojanského.

V poslední den v roce po kázání býval a jest posud »Te Deum«; nyní zpívávám překrásné jednohlasné »Te DeumK gregoriánské; tenkráte nebylo tu jiného, než s hudbou následujícího:

Te	De-um lau - damus,	te	Dúminwn confi - te-mur,	te ae-ter num	Pa -irem

-~-o-mnis	ter - ra	ve - ne	ra-tur,	ti - bi o-mnes An-ge-li,	ti -bi o-mnes
—	I~—e—	40- 4_ -o t
An-ge-li,	ti . bi	coe -li et	u - ni -ver-sae	po-te -sta-tes,	ti - bi	Cheru-bim et
ttt -=- tt

Se-raphim inces - sa - bi -li
Na den sv. tří králů udělovalo se »domovní požehnání« ; po odpoledním požehnání nastal průvod po vsi; šlo se na faru, ]z představenému a do dvora k p. vrchnímu. Napřed ředitel kůru se zpěváky, za ni,ni kněz s ministranty a na konec zástup lidu. Na faře stály na stole dvě rozžaté svíce, uprostřed kříž; při vstoupení do světnice přezpíval jsem osm veršů písně »Tři králové znamenali« a mezi tímto zpěvem psal jsem na dveřích »K. M. B. 1868.« Když se kněz pomodlil a domácím udělil požehnání, šlo se k představenému, kdež se to samé odbylo a konečně ubírali jsme se přes ves ke dvoru, Po úmrtí pana děkana Jeřábka v r. 1871. neudělovalo se více toto domov-ní požehnání,
Po celý půst zpívala se v neděli o ranní mši sv. písetl »Horo olivetská« nápěvem jako »Již jsem dost pracoval«; o »velké« zněla pak píseň »Bože před Tvou velebností«; nyní zpíváme latinskou chorální mši II. Ve všední dny stále zpívala se »Již jsem dost pracoval«.
V čase velikonočním byla na repertoiru den co den i v neděli o ranní mši sv. píseň »Třetího dne vstal stvořitel«; později pal: v neděli o ranní »Bože před Tvou« a ve všední dny »Před Tebou se klaníme«; po mši sv. každého dne zpívala se píseň bez průvodu varhan, a to: v pondělí »Hvězdo jasná« ; v uterý »Ježíši, s Marii, s matičkou svou(,; ve středu »Anděle Boží, strážce můj«; ve čtvrtek »O Beránku Boží tichý«; v pátek »Svatý Bože, svatý silný«; v so

vo • ce pro - cla - - inant, atd.
botu »Zdrávas, hvězdo mořská,,. V den Božího Těla byl průvod: ve čtvrtek do parku zámeckého a v neděli po obci. Dokud chodívalo se s hudbou, brávaly se k tomu také malé varhánky, positiv, na němž při oltářích se hrálo. Při zpátečním příchodu do chrámu Páně, kdež se mělo ještě slavně »Te Deum« odbyti, býval na kůru šram-)t a spěch ohromný: Zpěváci a hudebníci té-měř letí po schodech na kůr každý ku svému »hlasu«; bubny museli dva silní muži přes varhany přenésti a na místo je dáti; ulička byla pro ně úzizá, muselo se jimi nahoru přes varhany. A než se to stalo, stál kněz již dávno u oltáře, čekaje, až se kůr usadí a utiší. Od té doby, co máme na kůru zpěv reformovaný, ještě se nám nestalo, abychom při některé skladbě, jak se u nás říká, »kozla shodili«, totiž chybili, aneb ve zmatek uvedeni byli; ač by to nebylo divu při skladbách Palestrinových, Háslerových a j., při nichž musejí býti zpěváci velmi ostražiti a ve všem si jisti; každý hlas jest samostatně veden a není pouhým přizvukováním.
Ale při hudbě instrumentální býval tu zázrak, když jsme něco na kůru nevyvedli: tu housle, tam torny byly o takt pozadu neb napřed, tam zas zakvičel klarinet, a když jstne byli již všickni hotovi a utichli: bum! bum! uhodí si ještě tympanista ! Ale dostal pak také co pro to! Příčinou toho bývalo málo zkoušek; sehnal-li jsem hudebníky na jedinou zkoušlzu a to třebas již před samou produkcí, před službami Bo-