-68

o chorálu, nám pak udělil čestný titul, nazval nás totiž »die musikalischen Halbtalente«, který ovšem neodůvodnil.*)
Chorál jest nám vodítkem bezpečným tou měrou, abychom vzhledem ku náladě znali meze všeho, co po něm následuje.
Žádný obrozený kůr, t. j. kterému vůdcem svým vštípen byl směr liturgický u nás v určité přesvědčení hudební ustálený, má-li totiž s oltářem v nerozlučném spojení udržeti se, nemůže obstáti bez zpěvu chorálního, jinak přidruží se ku hmotnému úpadku, s nímž bezmála všichni zápasíme, úpadek mravní. Postavte chorál vedle skladeb doby předreformační, zej tnéna vedle pastorálek aj., obdržíte látku ku další vážné úvaze.
Překážkou chorálního zpěvu jest mimo již jmenované nesouvislý za zpěvem chvátající neb příliš obohacený> průvod. Zpěv beze všeho průvodu harmonického vzniklý, kterouž vlastností i písně lidové a národní vynikají, chová v sobě melodické jádro hudební, které nesiní zastíněno býti tvary harmonickými, tyto musí podrobiti se. Ne-budeme bádati, zdali doprovázen býti má

cantus gregorianus čili nic. Praktickou zku eností dokázáno, že správný co možná nejjednodušší průvod harmonický ani tak chorálu jednohlasnému neškodí, jako vokální, bez průvodu skladatelem myšlené polyfonní skladbě vícehlasné. Hudební znalec chorálu, který zároveň důkladně prakticky zpracoval látku o trojzvuku, jeho převratech, o čtver-zvucích doškálných, nauku o kadenci a průchodných notách*) dovede cvikem přispůsobiti průvod ku zpěvu chorálnímu. Mnohý bohatě okrášlený zpěv snese pouze doškálné harmonie několika stupňů, každé opětované přesycení průvodu akordy a průchodnými notami jest volnétnu vývinu nápěvu vážnou závadou. Mnoho ovšem záleží na tom, s jakým důmyslem sestavené jsou harmonie původní nebo jich převraty v poměru ku průchodným notám nápěvu okrášleného. Metenleiter harmonisoval bezmála každou notu akordem, avšak i harmonisace Hanischova, ač vkusná, stojí částečně za harmonisací Wittovott. Práce tato jest v každém ohledu zajímavým a vděčným studiem nauky o harmonií vzhledem ku melodickým postupům v starých modech. Úryvky graduale »Vidérunt omnes fines terrae,, (lyd. modus V.) :

~-~
Končí
Vi - dé - runt	ju - stí -ti - ani	su	- ani.
	~ —~	--~~~~_-- - -mor-- Poněvadž dobře volena byla poloha zpěvu,

atd. atd.

hodí se následující alleluja s V. modu II. na g bez modulování, které dlužno vždy zameziti v takových případech.

Zpočátku vyskytuje se zmatenost, jako když jsme v jiné krajiny vkročily, obtíže v uspořádání harmonických postupů zmizí ale ihned, jakmile snažíme se ku zamezení tvrdosti, z počátku ovšem písemné, nejjedno‑

*) Kdyby tak chtěl učiniti, přišel by k náhledu zcela opačnému, že totiž zapotřebí pro obor tento talentů zvláště přičinlivých.

dušším harmoniem podkládati skupiny not průchodných.
Že není u nás dnes již věc sama vymožeností všeobecnou, jest příčinou nepřízeň doby a hmotný úpadek na j edné straně, mravní pak tam, kde jest úkolem paedagogův hudebních, aby sami měli určitý směr a ku cíli vedoucí přesvědčení hudební. Proti směru přesnému brojí neustále nepřízniví, ale ve-skrze neschopní, nazvíce nehudební živlové. Naším úkolem zůstává, abychom zachovali směru tomuto půdu pevnou, na které by příští generace duchovní i hudební, již sobě však vychovati musíme, zdárně pCtsobiti mohla.
Kaceřování či zneuznávání bylo vždy zdravé myšlénce údělem. Jisti jstne, že chorál jest ovocem posvátné liturgie křes‑
*) Jasnějšího porozumění a rozvrhu celého učiva, nei jak je podává »Nauka o harmonii« sepsaná prof. Jos. hoerstrem (v komisi J. Hoffmauna v Praze marně bychom hledali.