-66

knihy motett, I-I mol litanie a 14 štací křížové cesty od Witta. Introity a Communio zpívány vždycky chorálně. Mužský a ženský sbor pracoval společně do r. 1879, kdy cvičení smíšeného sboru jsou zastavena, načež alumnové samostatně pokračovali hlasy pouze mužskými. Nyní veškeré snažení k tomu se neslo, aby především zpívaná mše a nešpory v kostele seminářském tale se uspořádaly, jaic to zákony liturgické a požadavky umění církevního předpisují, což pi-i neúmorné píli se zdařilo. Přední zásadou byl předpis církevní: Nesmí se vynechati žádné slovo textu církevně přede-psaného ani při zpívané mši svaté ani při nešporácli. Introitus a Communio zpívány jsou vždy chorálně, Graduale a OFFertorium přednášeny bud chorálně, anebo ve zpracování vícehlasém. V adventě a v postě varhany zcela umlkaly, vyjímaje povědomé neděle a zpívány v té době v}''hradně mše cllorální pro tyto doby předepsané. Provozovány jsou v těch letech skladby, jak následují: Missa »in hon. sc. Francisci Xav.«, Missa »in hon. sc. Ambrosii« a Missa «in hon. sc. Andreae Avellini« od Witta, Missa »iu hon. sc. Stanislai« od Singenbergera, Missa III., IV. a X. od Hallera, Missa »Benedicite omnes angeli«, 11Iissa »in hen. sc. Joannis Baptistae«, pak 3 hl. »lehká mše« od Piela, Missa »Laudate Dominum« od Hauische, Missa »in hon, sc. Joannis« od Nel<ese, Missa »in hon, sc. Joannis Cantii« od Zangla, Missa »in hon. sc. Gertrudis« ajiná bezejmená mše 3h1. od Kónnena; — valná č.*ist motett v Cantus sacri od Witta, Pange lingua od A iblingera, Waldeka, Groisse,

Vatera, Witta, Liszta; při nešporách rozmanité »falso bordoni« od různých skladatelů; dvě litanie lauretánské Haberlovy H mol a F dur. Mužský sbor alumnů čítal průměrně 14 hlasů a navštěvoval zkoušky velmi pilně. — R. 1882 počali též čekatelé ústavu pro vzdělání učitelů navštčvovati v dni nedělní a svátečni slavné služby Boží alumnů v kostele semin,ířském, aby vlastní zkušeností se seznamovali, jakým způsobem katolická bohoslužba času nedělního a svátečního zpěvem církevním důstojně a přesně vedle předpis,i církevních oslavovati se má. Nejschopnější a nejsnaživější zpěváci z ústavu učitelského účinkovali na kruchtě, konavše jakožto přípravii každého týdne dvě zkoušky v semináři společně s alumny. Taieovou měrou i u příštích učitelů budil se vkus a znalost přesné hudby církevní. Oba činitelé, od nichž rozkvět zpěvu církevního závislým jest, takto svorným působením združovali se k dílu, které jednou jakožto kněžím
a učitelům na osadách společně jim bude konati.
I'o diecési staly se pokusy se zavedením picsného zpěvu chrámového v N y m‑
b u r c e ředitelem kůru Františkem Symonem, v O s e n i c í c h zvěčnělým josefem Kohlerem, který se sborem až i 30 hlasů čítajícím vedle chorálu také vícehlasué skladby provozoval, ve S k a l s ]c u řídícím učitelem, Aloisem Velvarským, jakož i tamějším děkanem, Františkem Tellešem, kde sbor 5 sopránů, 4 altů, 3 tenorů a 3 bassů skladby Wittovy, Skuherského a Hraškovy pěstoval a v T u r n o v ě zavedením Rorate v původní přesnosti dle vydání redaktorova.

(Pokračování).

l'raldické il-tzory v nověn směru hudby církevní,
Sestavil Jan Ev. Zelinka. (Pokračováni.)

Cvičení ve zpěvu a hře nástrojné provázeno budiž, pilnou a vytrvalou prací harmonickou. Ukolem těchto řádků nemůže býti naznačení soustavné methody vyučovací, jedná-li se ale o názory praktické, nelze obejíti se bez náležitého uvážení cest vedoucích k nejútlejším prvopočátkům. Již žactvo cvičící se ve hře klavírní dlužno při-držovati ku zpěvu stupnic a intervalů, probouzeti hudebnost jmenováním i psaním stupnic. Dítkám do 12. věku jest však příliš obsáhlou rozvětvená nauka o intervalech, tuto nutno obineziti často na nejdůležitější znalost dur škály ode všech stupňů

jmenovanou, znalost rovnoběžných či paralelních stupnic měkkého tonorodu vyvine se tak současně jmenováním dur-škály od VI. stupně. Jmenování intervalů v stupnici obsažených, tvoření trojzvuků na všech stupních a jich poloh, praktická cvičba na nástroji a pokud možno jich zpívání. Takové musí býti nejútlejší hudební prvopočátky, které i u menších chovanců s výsledkem dobrým možno vypěstovati. Jak snadným úkolem jest tedy vypěstovati z nadějných kandidátů paedagogií česlo ch bez výjimky celé řady rozumných funkcionářů pro kůry chrámové. Dostatečné předběžné