z ~~A9~rU~i
Centrální
katolická knihovna
IIIIII II 111111 II IIII11
N ai311121121 9000II258670
ASOPIS
ka,tolickoil	posvátno»

Majitel, vydavatel
1891, Ročník XVIII.	F. J. LEHNER.	ČiSlo 9.
~~ ~/-f//b/i/~/y(/i0/i~q~j/U7i/Yiý.'J/i~t~/~C17/~i//~i/~I%/~/% /q/yr/~LZ[9+i/~%lOi~ r7~6/-7r y~//L7/r~~/r//i/i/i/~!~///-~~///// ~r~/~/////~///,%iY~/~///i0///~///~/~/~/%H~////emi///~/.~~ '//~ ///~//.~~ř
2. První desítiletí Cyrillské.
Plše F. J. Lehner. (Pokračováni).

V LOukOvě zřízena jednota r. 1881, která z počátku činnost utěšenou rozvinovala na-cvičením a přednesením Sychrovy mše »in hon, sc. Josephi«, chorálního requiem, Nešverovy mše dvouhlasné, Foersterovy »in hon, sc. Adalberti« a Křížkovského Requiem. Poslední výroční zpráva zaslána jest r, 1885, v níž se podotýká, že jednota zpívá pouze při zvláštních příležitostech, jelikož pěvecké síly rozptyleny jsou, což pro trvání jednoty bývá velmi nebezpečno. Pravidelnou činností bezpřetržitě udržuje se jednota v proudu.
V Tatobyteeh počal zvelebovati církevní zpěv Vincenc Selbický r. 1883, jak-mile řídícím učitelem a zároveň ředitelem choru se stal, jsa v té věci s radostí podporován farářem Fr. Portychem. Oba přátelé liudby posvátné zřídili za tou příčinou Jed-notu Cyrillskou, jejíž činnost zahájena jest o vánocích mší »in hon. S. S Infantis Jesu«. Od onoho dopisu však, z něhož vanula radost a nadšení, hlas z Tatobyt se odmlčel.
Jednota v Dolním Boušově r. 1882 zřízená měla hned na počatku sbor liturgický z pouhých mužských hlasů, se skládající, který čítal 5 tenoristů prvních, 4 tenory druhé, 4 bassisty první a 5 bassistů druhých. Konal pravidelné zkoušky dvakrát v týdnu, ve středu a v pátek. Ve škole Cyrillské cvičilo se 20 chlapců a 24 děvčat po dvou hodinách týhodních. Výroční zpráva z roku 1883 končí slovy rovněž potěšitelnými, jako upřímnými: »Z uvedeného patrno, že farní Jednotě Cyrillské v Dolením Bousově dobře se daří. Srdečný pozdrav matce — Obecné

jednotě«. Dalších výročních zpráv nedošlo, tak že zpravodaji nelze říci, zdali a kterak za prvního devítiletí Bousovské mládě po-vyrostlo.
V LOUČkáCh počal v duchu Cyrillském pracovati hned po příchodu svém horlivý farář, Jan Počta. Jsa od mnohých let myšlénkou po reformě zpěvu chrámového nadchnut, usiloval o zřízení jednoty na malé osadě. Cvičil tedy s učitelem Vocáskem dítky ve škole, dospělé pak skoro každé neděle po požehnání v kostele, předříkávaje a předzpěvuje písně, které řídící na var-hany doprovázel. Ačkoli Loučky jen ně-kolik stavení mají, ostatní pak obce až i hodinu cesty vzdáleny jsou, nacvičeno mnoho písní, Rorate, zpívané litanie, Sychrova mše jednohlasná a j. Z výročních zpráv řádně zasýlaných zaznívala však touha po rychlejší a vydatnější činnosti. Letošního pak roku překvapen jesť zpravodaj smutným dopisem dp. faráře jakožto před-sedy, že jednota dobrovolně se rozešla. Škoda!
Kromě jednot uvedených pracováno v duchu reformy na četných místech diecése, především v semináři Litoměřickém usilovnou činností spiritulla Františka Endlera, v jehož zprávě z r. 1881 uvádí se repertoire, jak následuje: Missa »Cunibert« od Rampise, Missa »Jesu Redemptor« od Kaima, Missa »in hon. Ludgeri« od Schmidta; Missa octavi toni od Koenena, Missa Secunda od Haslera, velká část Gradualií a Offertorií z Wittových listů a ze Stehleovy