— 36 —

dejší kaplan, František Váško, zřízením a cvičením školy Cyrillské, byv před tím spoluzakladatelem jednoty Zižkovské; nyní připravuje Cyrillskou jednotu v Brandýse n. L. Dílo zahájené štastně dokonává nynější správce duchovní. Sirně v zemi skryté dlouho klíčilo, až posléze nadula doba pří-hodná, kdy bylinka na povrch vyrazila a pečlivou rukou duchovního správce opatrně pěstovaná mile rozkvět'a v Jednotu Cyrillskou. Na světě žádná práce zmařena nebývá. Dříve nebo později objeví se přece ovoce vytoužené.
Kromě uvedených založeno jest ještě několik jednot, jejichž činnost zpravodaji není dostatečně známa a které bezpochyby pro nepříznivé poměry dočasně práci pravidelnou jen zastavily, aby v ní za dob příznivějšich zase pokračovaly. Jednotu Cyrillskou v živé činnosti udržovati, vyžaduje mnoho práce, která spočívá obyčejně na jedněch anebo jen několika bedrách a ne‑
zřídka vyžaduje se k tomu nevšední trpěli=vosti, obezřetnosti a vytrvalosti. Přesídlením
se anebo změnou osob takových nastává v Jednotě kratší nebo delší odpočinek, po němž následuje obyčejně nové osvěžení, když poměry osobní se zlepšily. Za tou příčinou nebývá tedy radno, aby se jednota hned rozcházela anebo zbytečně a nerozvážně rušila. Trpělivostí a vytrvalostí na světě se všechno přemáhá. Život spolkový zakládá se na lidech. A žádný človék není andělem. Kdo by chtěl Jednotu ze samých andělů, nutn ) ze slzavého údolí přesídliti se — do nebe. Andělům však se připodobníme — andělskou trpělivostí.
Jednota v PopoviČkáCh r. 1881 zřízená, příčiněním faráře Františka Patáka čítala dle výroční zprávy z r. 1883 31 členů, které cvičil řídící učitel, Alois Lohr, nejprve písním obecný,n z kancionálu sv.-Janského zakoupeného v lo výtiscích. Reditel účastnil se velmi horlivě exercicií Cyrillských, kdež poznal spůsob i směr, jaký Jednotám jest vyměřen. Od těch dob však dalších zpráv nedošlo.
Jednota v Uhříněvsi r. 1882 zřízena hlavně přičinéním horlivého tehdejšího kaplana, josefa Kebrle, nápotomního předsedy, měla hned na počátku četiiý sbor 28 sopránů, 30 altů, 6 tenorů a 4 bassů, řízený josefem Bubeníčkem, řídícím učitelem, který činnost zahájil zajedením mešních písní z kancionállcu redaktorova a Sychrovou mší jednohlasnou. Poslední zpráva výroční za-slána r. 1883. Bude-li vzkřísena novým

farářem z Popoviček do Uhřiněvsi se přesídlivším ?
Jednota v Čelakovieíeh r. 1883 zřízená vdp, děkanem, Janem Urbanem, zvelebila nejprve zpěv, obecný přičiněním řídícího učitele, Jana Žáka. Na zpěv liturgický došlo r. 1887 za kaplanování známého, horlivého Cyrillisty, Františka Váško, který vida vše-stranou ochotu a chuti, učinil na svátek Zjevení Páně při ranní exhortu o nábožném zpěvu a ku konci vyzval osadníky, aby jsouce milovníci domu Božího se učívali zpěvu bohoslužebnému. Přihlásilo se jich úhrnem 47, nepočítaje v to dítek š1. olních, které již sám si vybral. Přihlášené rozvrhl do dvou oddělení, z nichž jedno byla škola Cyrillská a druhé, poněkud zpěvu znalé, sborem výkonným. Práce štastně zahájená přerušena byla přesídlením se do Brandýsa. Až do-zraje příští Jednota v Brandýse, bude pomocnicí a věrnou družkou jednoty Celakovské. Co zdárně květe na výšinách břehů Vltavských v Žižkově a v Michli, poroste bujně i na březích Labských.
O sboru Cyrillském V StrašíCÍCh na-psal prof. Josef Foerster, který náhodou k tamní pouti zavítal, r. 1883 redaktoru zprávu, jak následuje: S potěšením oznamuji, že měl jsem příležitost seznati sbor kostelní velmi dobře secvičený ve Strašících. Mél jsem radost z těch hošíků a děvčat, kterých bylo, tuším 17. Stáli jako neohrožení bojov„íci u pultu, intonujíce a vyslovujíce správně a zřetelně. Zvláště sluší poznamenati, že přednes byl též jemným odstínováním osvěžen a že by si mnohý sbor mohl gratulovati, kdyby uměl tou měrou vyjadřovati stoupání a klesání sily. Ze sobě podobně počínali tenoři a bassisté, není mi ani třeba podotýkati, jelikož taktovka ředitelova statně a určitě si vede a tito rozumí každému pohybu. Zp~sob, jakým předneseny byly skladby vokální, prozrazuje dlouholetou a vytrvalou práci a píli řídícího učitele F. Neliby, který pochopil dokonale charakter zpěvu církevního«. Roku následujícího na-psal týž kompetentní soudce: »I letos navštívil jsem Strašice o pouti na den sv. Vavřince. Činný a neunavný Cyrillista i tentokrát překvapil mne výkony svého statečného sboru, který čítá 8 sopránů, 7 altů, 4 tenory a 4 bassisty. Překvapení mé bylo poměrně mnohem větší nad ono rdcu minulého, jelikož přednášela se moje mše sv.-Vojtěšská, jak známo, skladba pevných zpěváků vyžadující, bez průvodu. Hlavní kriterium, dle kterého dovednost zpěváků posouditi ]ze, záleií v tom, zdali udržují se zpěváci v tonu započatém, aniž by kle-