-28

přiměřeně nesilovati. A tal; oba kollegové cvičívali současně ve dvou třídách. Ve středu bývala zkouška společná. Jedenkrát by1 redaktor takové zkoušce přítomen a spatři] výjev utěšený a téhož druhu jediný. Ve školní světnici stálo 4o dítek, v předu děv-čata, za nimi hoši. Před lavicemi na vysokém pulpitu bylo rozevřeno obrovské Ordinarium Missae, z něhož celý sbor zpíval. Nákladnou a skvostně vázanou knihu obřadní Pustetem v Řezně vydanou koupil jednotě štědrý farář. Vedle pulpitu stojí učitel. Jednou rukou ukazuje na noty Ordinaria, druhou naznačuje vinitými pohyby rhytmus chorálních nápěvů. S druhé strany pulpitu jest harmonium, u kterého sedí stříbrovlasý řídící učitel, doprovázející choral zručnou a plynnou harmonisací. Třetí z učitelů před-zpěvuje, chybné opravuje, přednášku zvelebuje. Výsledkem talc vzorné jednomyslnosti jest jednomyslnost zpěvu jalzoby z jedněch úst plynoucího, k čemuž ovšem i nemálo přispívá společná kniha, z níž veškerý sbor zpívá. Tot ten nejkrásnější a nejpraktičtější způsob, jakým choral Ize pěstovati a — nejcírkevnější. Kdyby z drobného sboru několik hochů s nejlepšími hlasy se vybralo, rouchem církevních zpěváků, malebnou sutanou a cottou, se přiodilo a v kostele před hlavní oltář se postavilo na místo zpěvákům bohoslužebným v basilikách prvotně církví vykázané, byla by to ona idealní škola pěvecká dle vzoru sv. Řehoře, která by př•i slavné bohoslužbě zpívala chorál střídavě s velkým sborem na kruchtě postaveným. — Výsledkem tak svědomitých zkoušek jest přesný zpěv bohoslužebný v kostele. Při zpívané mši svaté, do úpinosti liturgické ani jediná litera nescházela, Introitem začínaje až do Communio. Úpinosti liturgické odpovídala rovněž svědomitá přesnost v pro-vedení, kde předzpěvování praecentora střídalo se se zpěvem sboru tak, jak v před-mluvě Gradualu se předpisuje. Milé toto střídání združené s řádnou výslovností a jednomyslností přednesu úpině uspokojovalo. — V osadách farních, kde nelze pro různost poměrů přidržeti se Jednoty Svojšické, možno následovati jednoty Mirošovské, pěstujíci vedle choralu gregorianslcého zpěv vícehlasný i obecný, ač chorál zůstává pravidlem a základem všeho ostatního, jak vůbec všudy býti má. O větších slavnostech přednášejí se skladby vícehlasné našich do-mácích skladatelia, jako na př. Hruškova »Missa Velehradensis«; neschází však ani tehdáž příslušný Introit, Graduale, Offertorium a Communio, které se zpívají z Epitome Grad. Rom. zakoupených v 6 výtis‑

cích dp. farářem, jehož štědrost vůbec vše pořídila, čehož Jednotě třeba bylo. Co kdo rád má, také jiným odporučuje. Dne 15. července 1887 sešli se v Mirošově členové učitelské jednoty Rokycanské ke schůzi; hlavním číslem programu byla př•ednášlca o církevním zpěvu vůbec a gregorianském zvláště, v níž uvázal se cvičitel Jednoty A. Jílek, který poutavě a vzletně o předmětu promluvil a mnohého z přítomných v náhledech dosavadních převrátil. Důstojným úvodem a přípravou byla slavná mše svatá. Mezi přítomnými byli mnozí výteční hudebníci, kteří zde poprvé v živobytí slyšeli zpívati chorál. — Dle letošního výkazu čítá sbor liturgický 29, škola Cyrillská 30 hlasů.
Ku konci téhož roku zřízena jest jednota Cyrillská v Rakovníku. K prvé valné liromadě sešlo se 79 účastníků, z nichž přihlásilo se k odboru literátskému 62, k liturgickému 17 členů. Předsedou zvolen jest josef Fiala, profesor hudby na odpočinku, ředitelem Jan Janák a jednatelem Václav Erhard, katecheta školy reálné. Sbor literátský zpívá písně z kancionálu sv.-Janského při ranních službách Božích, zakoupiv za tou příčinou 19 výtisků a dvoudílný hlas varhan, střídaje mnohdy píseň obecnou se čtverozpěvy; v době adventní přednášívá Rorate redaktorem vydané. Sbor liturgický koná pravidelné zkoušky dvakráte v týdnu, dle potřeby i vícekrát, vypomáhaje při velké mši svaté, jakož i při ve",kerých slavných ob-řadech během církevního roku připadajících. K poctě sv. patrona našeho oslavila Jednota svátek sv. Cyrilla a Methoda r. 1882 Cyrillskou slavností, bohoslužbou a schůzí s historickou přednáškou illustrovanou zpěvem. O vývoji zpěvu církevního přednášel pan učitel Karel Hůlka. Slova řečníkova znázorňoval liturgický sbor Jednoty skladbami, jak následují: i. »Otče náš, milý Pane«. 2. »Stabat mater« od Josquina de Prěs.
(1445—1521)- 3. Kyrie z Missa »papae Marcelli« od Giov. Palestriniho. (1524-1594)
4.	Recitativ a arie z Pašijí dle sepsání sv. Matouše od J. Seb. Bacha. (1685—1750).
5.	»Lacrimosa« z Requiem od W. A. Mozarta. (1756—1791). Archiv hudební čítá přes Zoo čísel. 7 programu uvedeného lze souditi, že výkonný sbor Jednoty Rakovnické skládal se z členů hudebně vzdělaných, o čemž i redaktoru naskytla se příležitost přesvědčiti se při návštěvě Rakovnické. Na repertoiru bývaly skladby většinou mistrů domácích: Sychry, Hrušky, Foerstera, Křížkovského, také však Greitha a Witta. Ve zprávě z roku 1883 uvádí se mezi nově