— 27 —

ným varhaníkem, nacvičil mše Greithovy, Rampisovu »Cuniberticu«, Stehleovu »Salve Regina«, Skuherského 4. a 5., choralní in festis solemnibus, Te Deum laudamus Requiem a veškerá Responsoria. S lidem na-cvičil mši Zvonařovu, všecky tři slavnostní z kancionalu sv,-Janského, Křížlcovského litanie lauretánské, v adventě pak staročeské zpěvy rorátní. Mladá jednota počala konati hned i úřad missionářský, zpívajíc v Zásmukách o porciunkuli. V archivu jednoty bylo hned prvním rokem hudebnin v ceně 79 zl., kterých se jí většinou darem dosta!o. Čita-lat 36 činných členů, kteří vesměs co sbor literátský obecnou píseň pěstovali ; 26 pak z nich seřaděno do druhého vyššího oddělení pěstujícího zpěv v liturgické řeči, chorální i polyfonní, v němž bylo to sopranů, 7 altů, 4 tenoři a 5 bassů, sbor to pro menší kostel dosti silný. Jednota zakoupila 6 výtisků kancionalu sv.-Janskélo. 30 výtisků kancionalku Lehnerova a naučila se 34 novým písním mešním i příležitostným, které zpívány jsou při mši svaté, jakož i před službami Božími a po nich, účastnila se též veškerých průvodů b hem církevního roku konaných. Jako v pěstování zpěvu obecného pokračovalo se stejnou měrou též ve zpěvu liturgickém, hlavně polyfonním. Ačkoli cvičení bylo lze konati pouze v ne-děli vždy pinou hodinu, rozšiřoval se repertoire dosti hojně. Gregorianský chorál zpíval se často, zejména dojemné Requiem, Introity, Gradualy, Offertoria a Communio vždy dle předpisu direktáře; výkony při svěcení svíček, svěcení ratolestí, jakož i ob-řady pašijového týhodne provázeny chorálem a ku generalní visitaci nacvičeno »Ecce sacerdos magnus«. Mše vícehlasné rozmnoženy Singenbergerovou 3h1. »in hon. sc. Joannis Bap. a Kaimovou »lesu Redemptor«. Mottet nacvičeno hojně, 4 Pange lingua od Palestriny, Seilera a Foerstera, Foersterovo »Salvo Regina« a j. Zpěv obecný doprovázel na varhany mladík, zakladatelem jednoty vyučený, při slavnějších službách Božích zasedl k varhanám technický úředník cukrovaru; byl-li cvičitel sám u oltáře, zastupoval jej při pultu ředitelském adjunkt hospodářský. — Roku následujícího rozmnožen archiv o 8 nových čísel a nacvičeny jsou 2 další mše 4 h!., 15 mottet, mezi nimi štace o Božím Těle od Leitnera, 3 nová Pange lingua od Foerstera st. a ml. a Colony, 4 hl. Requiem od Diebolda. Zpěv obecný mezi lidem již zdomácnělý vždy utěšeněji rozlcvétal. Do školy pěvecké při-jato 18 nových žáků. — Aby símě Cyrillslcé i po vůkolí rychleji se ujímalo, uspo‑

řádala farní Jednota dne 17. června 1883 slavnost Cyrillskou, ku které pozváno jest celé vůkolí. Dopoledne byla kostelní slavnost, odpoledne palc uspořádán koncert s programem, jak následuje: 1. Rorátní chorály a písně na středu dle Král -Hradeckého rukopisu z r. 1586. 2. »Otče náš milý Pane«, 4111. smíšený sbor z r. 1573. 3. »KY-rie« ze 4h1. mešní skladby Smolíkovy »in hon. sc. Stephani«. 4. »Gloria« ze 3h1. mše Hruškovy »in hon. sc. Joannis Nep.« s průvodem harmonia. S. Gregorianské »Credo« III. 6. »Pange lingua« 4h1. od Jos. Foerstera. »Regina coeli« 4h1. od Foerstera. Zpěvu předcházelo vždy stručné poučení, tak že každému z účastníků bylo ]ze s užitkem sledovati postup programu. Cvičitel i předseda v jedné osobě talcovou měrou přítomné patřičně připravil, načež uchopiv se taktovky, přednášku se sborem svým illustroval. Uprostřed programu mě1 píšící redaktor obšírnější přednášku k velmi četnému steromaždění, mezi kterým bylo duchovenstvo celého vůkolí a 25 učitelů. Dlužno podotknouti, že Svojšice jest osada malá, pouze 661 duší čítající a že sbor skládá se z osadníků a jejich dítek, vesměs pro kostelní zpěv získaných a vyučených. Radost bylo dívati se a naslouchati zpěvu takové Jednoty samorostlé, kde svorně a s láskou vše se združilo v rodinu Cyrillskou; dcerky kovářovy, rolníkovy, kostelníkovy zpívaly o závod s dospělými dívkami myslivcovými a správcovými; mlynář a obuvník, hospodářský úředník a pokryvač, rolník a bednář podali si ruce k společnému dílu. S radostí utkvělo oko na utěšeném obrázku Cyrillském. Zde se ukázalo, že i nejmenší osada může míti vzornou jednotu Cyrillskou. Třeba pouze nadšenosti toho, který ji v život uvádí a pale otcovsky o ni pečuje.
Obrázek jiného druhu poskytuje druhá jednota. v arcidiecési zřízená na farní osadě Mirošovské r. 1881, vzešlá z přátelské shody duchovenstva s učitelstvem. Farář Antonín Spale s kaplanem Dominikem Brázdou, ctihodný veterán učitelský František Kneidl s dvěma mladšími učiteli Aug. Jílkem a Josefem Slámou podali si ruce k společnému dílu, zaloiivše Jednotu na nejpevnějším základu žáků a žaček. Malí zpěváčkové učili se znáti noty, stupnice, intervally, vy-slovování a čtení latinských slov pravidelně v sobotu odpoledne. Drobotinu učil pan učitel Sláma. Když dospěla, odevzdal vy-učence kollegovi Jílkovi, který vyšší toto oddělení počal vyučovati chorálu, sám pal: utvořil novou školku jakožto průpravnu, aby výkonný sbor stále se mohl dophiovati a