- - 92 —

v lodi chrámové shromážděnému odkázán jest z p ě v o b e c n ý při veškerých menších pobožnostech. Nejdůleíitějšími výkony zpěvu lidového jsou staročeské R o r a t e, které letošního adventu v Karlínském chrámu Páně zpívají se pravě po pětadvacáté, jelikož je vypravovatel hned na počátku činnosti své v osadě zavedl. Za dobu právě dokonaného čtvrtstoletí zdomácněly tou měrou, že se staly duchovní potřebou a radostí roratistů po celý rok na né se těšících. Zpívají se celé a nezkrácené, jak na každý den v týhodnu se předpisuje a to dvou-sborově, tak že malý sborek na kruchté ustavičné se střídá se sborem věřících v lodi chrámové shromážděným. YočIná se zpívati o půl šesté a jelikož píseň staročeská chorály proplítaná rychle se přednáší, jalo toho ráz zpěvů těchto vyžaduje, netrvá pobožnost přes půldruhé hodiny. Rorate trsají své zvláštní obecenstvo, skládající se většinou se zbožných paní Karhnských, jimž krásné zpěvy staročeské jsou skutečnou přípravou na radostné vánoce, zakončujíce pobožnost v poslední den svatou zpovédi a staly se jim duchovní potřebou tou měrou, že by bez Roratů v adventě ani žíti nedovedly. Den co den dostaví se každý v čas na své místo, v němž si již za minulých let oblíbil, aby ani o jedinou sloku nepřišel a každý vytrvá až do Amen, zpí vaje s takovou vroucností, s jakou předkové naši dojemné zpěvy adventní po století Panu Bohu na čest zpívali. Svatyně naše plynem jasně osvětlená v době této ještě mileji doj má a k srdci přirůstá. — Druhou velkou pobožností lidovou jest pobožnost májová, po celý květen v pozdní hodině večerní konaná. Mát po-dobnou přítaili~ost. Připadajíc na příjemné počasí kvétnové a na příhodnou hodinu i dělnickým rodinám vhodnou, těšívá se četnější navštěvě nad pobožnost za zimních mrazů konanou a nese s(i rázem více mi-!ostným a radostným, lišíc se tíni od kajícně toužebné pobožnosti adventní. Při pobožnosti májové střídá se zpěv lidu s prozpévováním kněze u oltáře řádem a způsobem, jak v litaniích redaktorem vy-daných se u'.<azuje, kde i Otče náš aZdrávas Maria se vším ostatním se zpívá. I druhá tato pobožnost na osadě zdomácněla a náleží již k řádným pobožnostem výročním, k nimž lid věřící s celým srdcem přilnul.
Věnoval-li vypravovatel Jednotě Cyrillské při chrámu sv. Cyrilla a Methoda zvláštní péči z povinnosti s duchovní správou spojené, druhým a to mnohem důle

žitějším působistěm by1 seminář Pražský, jehož brána se mu otevřela, když za rektora povolán jest nápotomní biskup Brněnský, Dr. František Bauer. Slavnostním za-hájením byla velepam ítná slavnost s v.-K l e m e n t s k á, konaná r. i 88o, v den světce v chrámu Páně na jméno jeho za-svěceném za příčinou encykliky papeže Lva XIII., kterou ve keré Cirkvi slaviti velel svátek svatých apoštolů slovanských, Cyrilla a Methoda. Svatí věrozvěstové za-klád .li ve vlasti naší kostely zasvěcené sv. Klementu, s jehož ostatky po krajinách našich cliojili a který apoštolsl<oa práci jejich přunluvou u Bolia tak mocně podpo roval. P o n t i f i k á l n í mši svatou sloužil vroucný ctitel a jeden z prvních buditelův kultu Cyríllo-Methodějslcého, boholibý básmk, Václav Štulc, při které pěvecký sbor alumA se soprany a alty pěvecké školy Cyrillské přednesl W,ttovu mši »in liouorem sc. Luciae« s choralním Introitem, Gradualem, Offertoriem a Communiem. Oltář ob-I<lopený věncem téměř půldruhého sta bohoslovců superpelicemi odéných, stříbrovlasý kmet nadšením a blažeností ozářený, velebný zpév klenbou chrámovou mocně zaznivajicí, to vše dojímalo až do útrob duše. Radost bohoslužbou posvěcená dostoupila v jásot, když při společném obědě kořeněném sborovým zpěvem bohoslovců povstal nejprve rektor, po ném pak i nezapomenutelný probošt, zlatými slovy rodinu seminářsl<ou rozněcujíce k uctívání sv. bratři Soluirských. Ra-dost tajená propukla v bouři jásotu, jaký nikdy před tím, ani potom v semináři jsem nespatřil. Nejvroucnější láska utužila svazky rodiny duchovní, i ukázalo se zřejmě, jak bohoslužba vznešená umí povznášeti život pozemský. K odpoledním n e š p o r á m za-vítal osobně zvéčuělý kardinál, při kterých se objevila veškerá krása psalmodie církevní. Alumnat rozvržen byl na dva mohutné sbory. Prvni sbor pěvců hudebně vzdělaných před-nášel na kruchté f a 1 s o b o r d o n y, na něž druhý sbor u oltáře velepastýi•e svého ob-klopující stále odpovídal c ho r a f e m. Velkolepá psalmodie tímto způsobem se střídající hluboce dojala i kardinála.
Po slavnosti sv.-Klementské přišel advent, požehnaná doba přípravy a očekávání Vykupitele, v níž Církev i varhanům pi•i slavné mši svaté ukládá mlčení. Počátkem nového roku církevuílio seminář Pražský zahájil nové období choralní c h o r a l e rn. Za tou příčinou objednalo ředitelství tolik výtis!zů Ordínarium bIissae, kolik bohoslovců seminář čítal, aby počínajícím adventem nejen pěvci cvičení, nýbrž