— 76 —

zavedeny býti, jim (učitelům) takto starost o zakupování drahých hudebnin a časopisů hudebních z vlastních peněz bude odňata. Povážíme-li nad to i mravní mocnost, vy-cházející ze sil spojených, působení »literátů«, tvořících zvláštní oddíl spolku, vzájemné povzbuzování a ušlechtilou řevnivost členů mezi sebou a s jinými spolky Cyrillskými, stálou kontrolu zavedenou povinných zasíláním ročních zpráv o činnosti spolku vůbec a o provedených nových skladbách zvlášt; povážíme-li to všechno: nemůžeme a nechceme jinak než co nejdůtklivěji odporučovati zřizování farních spolků Cyrillských. Kdo by přece ještě pochyboval, pohlédniž do sousední říše německé, jak úžasných úspěchů docíleno zvlášt pomocí spolků Cyrilíských. Arcit upi•íti se nedá, že i v každém tom spolku musí nevyhnutelně býti muž, který rozníceii krásnou myšléukou duší jest celého spolku; jinak žádoucích úspěchů dosíci nelze, byt byl spolek sebe větším a sebe bohatším.
Než tážeš se snad, čtenáři laskavý, kterakých úspěchů docíleno činností naší? Nelze upřítí, že jsme z prvního začátku ne-zachovali hned všechny i subtilné příkazy liturgické, jako na př. při slavné mši sv. communio, introitus, test vložele, jaký na každý den v misalu je předepsán, nýbrž spokojili se latinskou mší textu úpiného a vložkami textu latinského a co nejvíce slavnosti přiměřeného. Vždyt vůbec radno jest a patřično, začátečníkům prominouti povinnosti méně důležité aneb snad dokonce nemožné, ačkoliv co nejdříve všem požadavkům liturgickým dostáti vždy zavázáni zůstanou. Arcit na základě nabytých zkušeností přiznávám se, že by ani z prvního začátku nemožno nebylo, všechny povinnosti stránky liturgické i nejjemnější spiniti; řídící totiž choral (introitu etc.) předzpěvuje a jeden nebo dva více pokročilí zpěváci (mužové) spolu s ním pokračují, zpívajíce zjedné knihy. Tou měrou lze zcela liturgicky zpívanou mši sv. oslaviti. Po offertorium však, je-li příliš krátké, dovoleno zapěti i nějaké motetto (vložku) textu přiměřené. Ba, jsou--li síly pěvecké příliš slabé, radí Witt slova graduale a offertoria jedním tonem recitovati a pak přiměřenou vložkou (latinskou!) pokračovati. Choralními vložkami vůbec jakás lahodná rozmanitost za-vládne i odstoupí únava, pro neustálý zpěv vícehlasý nezbytná; naopak z téže příčiny i radno, se mší choralní spojiti vložky vícehlasé.
Než abychom předložili výsledek své práce koncem třetího roku (počítaje od

prvního theoretického vyučování) měli jsme ve svém repertoiru 3 jednohlasé, 2 dvouhlavé, 4 tříhlasé, 4 čtyřhlasé mše (Stehle, Fčrster, Palestrina, Witt), veliké množství vložek z, 2, 3, 4, 5 až 8hlasý-ch, čtyřhlasé ocízpěvy. 2 Wittova »Stabat mater«, 2 litanie (jedna z nich pétihlasá Wittova), choralni introitus, comcnunia na větší slavnosti atd. Dbali jsme při volbě skladeb i povahy a vzdělanosti lidu, vystříliajíce se pokud možno a dovoleno skladeb lidu méně přístupných. Tím více však střežili jsme se vady mnohých řiditelů kůru, kteří skladby síly sboru svého přesalcující volívají, a to, bud příliš vysoleé, bud příliš nízké, bud příliš těžké, tím výkony sboru svého mnohé krásy zbavují a zpěváky i sebe bez potřeby přetěžují.
Při rozmanitosti repertoiru těšili jsme se i z výhody, že jsme nebyli příliš odkázáni na ten nebo onen hlas, na tu neb onu osobu. Nebylo-li lze slušně provésti skladbu čtyřhlasou, vzali jsme tříhlasou, ne-li tříhlasou, tedy dvou- neb jeduolilasou, nebylo-li mužských sil, spokojili jsme se dětskými atd. Nikdy dovoleno nebylo zpívati tremolem ani portamentem, nýbrž zcela přirozeně, jasně, »kerzengerade«, jak Witt říkával. Arcit šetřili jsme co nejbedlivčji a nejúzkostlivěji znamének dynamických, všech odstínů piana a forte, crescenda a dicninuenda, setřili ve všem umírněností, ani při nejsilnějším fortissimu ki-ik a řev do-voleny nebyly. Pamětlivi jsme byli pravdy, že svědomitým zachováváním znamének skladba v pravé své kráse a lesku se jeví. Měrou neobyčejnou bylo to pozorovati ne-dávno při koncertu Slavjanskélio; píseň sama o sobě sice krásná, ale neustálým opakováním téže melodie nezáživnou by se stala, kdyby nad míru jemným diminuendem a neslýchaným témc: 1)1)p jedním z nejkrásnějších a nejzajímavějšícli čísel programu jeho se nestala. Naopak ale bez zachovávání znamének stává se celý zpěv jednotvárným, unavujícím, mrtvýcr, protivným. Neméně šetřili jsme přízvuku, délky slabik, deklamace, kterouž i vešlcero takto-vání či řízení spravovati se musilo, a ani nejjemnější piano ani silné forte jí postrádati nesmělo. Z toho i patrno, kolii; píle, zvláště na začátku vynaložiti třeba na studování skladeb církevních.
Při všem ale dbali jsme pilně úsudku a rady hudebníků, výkony jiných sborů pozorovali jsme a všudy se přiučovali, i doma při vyučování a zkouškách : docendo discimus. Však ale nedali jsme se hanou protivníl.ů unáhleně zastrašiti, ani zaslepiti