-67

Jirásek Frant., ředitel kůru v Hořicích. Jukátko Arn., řídící učitel vZávratce. Kluh Jan, ředitel kůru v Habrech.
Kraus josef, bohoslovec z Miletína.
Kotil Jos. z Velké Úpy.
Kr~hn Vinc., farář ve Velké Upě.
Kořínek Jos., kaplan v Habrech.
Melichar E., vikář a farář ve Stěžerách. Novák Jos., řídící učitel v Bělohradě. Pelikán Jan, ředitel kůru v Kladrubech. Pospíšil Frant., učitel hudby v Něm. Brodě. Richtrová josefa, zpěvačka z Velké Úpy. Šitina Václ., bohoslovec ze Sonova n. M. Stůndl josef, ředitel kůru v Teplici. Styblík A1., řídící učitel v Stěžerách. Tomáš Hynelc, ředitel kůru v Nové Pace. Uhlíř V., farář ve Velké Jesenici.
Unger K., i editel kůru v Něm. Brodě. Urban Jindřich, ředitel kůru ve Zd011OVě. Vaniček Jan, katecheta v Jaroměři.
Diecése Budějovická.
Bednář Al., kaplan v Pacově.
Jeremiáš Bohusl., ředitel kůru v Písku. Kráuek F., učitel v Č. Krumlově. Ledvinka Fr., učitel v Neustupově.
Menšík Jan, učitel ve Stálci.
Moudrý V., řídící učitel v Červ. Rečici. Yicha Hynek, učitel a ředitel kůru v Kard Rečici.
Pospíšil K., učitel m. šk. v Pacově. Radaš Ferd., řídící učitel v Neustupově. Vávrýn V., učitel a ředitel kůru ve Čkyni

Morava.
Arcidiecése Olomoucká.
Samal B., učitel v Staré Vsi.
Vach Ferd., ředitel kůru v Kroměříži. Vymětal Theod., cooperator v Něm. Brůdku
Diecése Brněnská.
Mezník Jan, učitel v Ki-ižanově. Můhlberger Frant., farář v Oberfr~schau.

Jiné diecése.
Diecése sv.-Hypolitská.
Niemtz Jan, učitel v Ulmersoldu. Thur Fr., farář, Gross Pertholz.
Vogl Ant. Dom., farář, Hermanschlag.
Diecése Vratislavská.
Hampel Thadeáš, učitel, Alt-Patschkau. Haubner Robert, ředitel kůru v Ratiboři. Rathman Robert, ředitel kůru, Sch~nberg

Pro úsporu času konaly se přednášky současně ve dvou místnostech, české ve dvoraně svato-Václavské, německé v zasedací síni Akademie křes4anské. Po pontifikální mši svaté, kterou sloužil dlouholetý člen představenstva Obecné Jednoty Cyrillské kanovník svato-Vítský, František Zennefels, jehož Pán Bůh náhle k sobě povolal. Byla to tuším poslední pontifikální mše, kterou zvěčnělý= hodnostář sloužil a sloužil ji za Jednotu Cyrillskou, již z toho srdce miloval. Bylt knězem vzorným, srdce šlechetného, povahy jemné, zbožný a přímý. Zachoval po sobě památku milou. Kdo jej znal, miloval jej. Pán Bůli mu bude jiojným odplatitelem.
Po slavné mši svaté odebrali se účastníci do místností spolkových, kdež redaktor jakožto předseda jednoty uvítal hosty německé i z daleka z Rakous, z hrabství Kladského a z diecése Vratislavské ku slavnosti zavítavší co nejsrdečněji, nabízeje se jim 1z službám s vroucím přáním, aby se jim v naší zlaté Praze líbilo. Představiv jim kn. arcib. ceremonáře, josefa Pachtu, který v německou přednášku velelaskavě se uvázal, odešel předseda k účastníkům českým, k nimž po uvítání konal přednášku, po jejíž skončení přivedl do dvorany hosty německé, načež konaly se zkoušky společné s vysvětlivleami oběma jazyky přednesenými, řádem a postupem, jak v programu se uvádí.
Zpravodajské povinností tentokráte zbavil redaktora výtečný dopisovatel »Cecha«, jehož »Vzpomínky na Cyrillské exercicie« věrně líčí průběh památné a bohdá i požehnané slavnosti.
Dodati pouze sluší, že při skončení jménem německých účastníků ve shromáždění s veškerou vroucností a srdečností se děkoval za poučenou a požitek hudební dp. Vincenc Kr~hn, který druhého dne exercicií zpívanou mši svatou sloužil. S po-dobnou srdečností loučili se s předsedou i soukromě veškeří cizozemští hosté, ujištujíce jej, že se nenadáli takového rozkvětu hudby posvátné a dokonalosti veškerých výkonů církevně-hudebních, s jakými vPraze se seznámili.
Rukojemstvím dalšího zdaru jest vrchnopastýřslcé požehnání, které nejdůstojnější protektor, jeho Eminence kardinál František de Paula hrabě Schěnborn, shromážděným Cyrillistům zaslati ráčil telegramem, jak následuje: »Díky za milý projev. Veškerým účastníkům posílám požehnání a pozdravení.«