j3

sby i zpěv tou krásou vyzníval. Maje po ruce mnoho duchovenstva, přece žádnému z nich nesvěřil úkol, který konati sobě zůstavil. Jsa chorého těla následkem života přísně asketického, kdysi po dvě leta s těží na veliké svátky povstal z lože na tři hodiny, aby slavnou bohoslužbu konal, školu svou však ani tehdáž zpěvu církevnímu vy-učovati neobmeškal. A jelikož na nohou se neudržel, odpočívaje na dřevěném loži svém ve škole Lateránské, zpěváky své chorálu v}•učoval, udávaje hůlkou vinité pohyby bohatých a složitých neum antifonáře svého. V budově šl<oiní, sousedící s patriarchálním palácem L_;teránsl:ým, ukazovalo se ještě v devátém století ono dřevěné lože, hůlka i autenticl<ý exemplář antifonáře jeho, jalo vypravuje jeden jáhen Jan, životopisec jeho. 7 obsáhlých dějin umění hudebního neznám příkladu velkolepějšího nad dojemný obraz chorého papeže vyučujícího chorální školu svou zpěvu bohoslužebnému. Jak vysoko cenil veliký učenec avelký světec nyní často pohrdanou a zdánlivě podřízenou práci správy duchovní, vyučování zpěvu církevnímu, když ani tisíceré záležitosti vrchnopastýřsl<é správy světové a neustálá choroba tělesná nezdržely jej, aby osobně připravolal oslavu služeb Božích důstojným zpěvem církevním. K dojemnému výjevu tonuto ]ze po bok postaviti jen našeho sv. Václava, který vlastní rulou připravoval chléb a víno k nejsvětější oběti. Při-znávám se upřímně, že při těch tisícerých a tisícerých hodinách, které za pětadvacetiletého kaplanování v Karlíně věnovai jsem zpěvné přípravě na oslavu služeb Božích, vídal jsem v ducliu chorého sv. Řehoře vyučujícího z dřevěného lože svého školu stou chorální a nestydím se za to, že právě tato činnost stala se mi i výčitkou a závadou v kněžském životě mém.
Tím, že sv. Rehoř osobně cvičil, co dříve do a ntifonáře svého vepsal, stal se reformátorem zpěvu církevního v piném slova smyslu. Napsal zákonník hudební, který nápotom sám osobně v život uvedl. Antifonář svůj železným řetězem k hlavnímu oltáři prvního chrámu světa připevnil, aby byl normou zpěvu liturgického národům katolickým a věkům příštím. Opisy antifonáře záhy se rozšířily po Francii, Anglii a Germanii. Když napotom otcové n a š í víru křestanskou přijali, přilnuli s veškerou láskou k chorálu gregorianskému, jemuž zejména v klášteřích četně vznikajících do-stalo se milých útull<ů, kde mnichové antifonář římský v nejskvostnějších úpravách drobnomalbami vyzdobených na pergaménu

opisovali a při veškerých bohoslužbách slavnostně prozpěvovali. Na chorálu sv. Řehoře spočívalo zvláštní p o ž e h n á n í B o ž í. Kteří národové zpěv tento s lásI.zou přijali a o rozkvět jeho svědomitě pečovali, stat se jim bohatým zdrojem da'šího hudebního vzdělání, což zejména se objevilo měrou svrchovanou u národa našeho, který národem z p ě v n ý m stal se jen proto, že záhy s celým srdcem přilnul k chorálu gregorianskému, z něhož záhy vypučela p í s e ň staročeská rázovitým duchem povahy národní se nesoucí, jak plasticky se ukazuje na staročeských zpěvech r o r á t n í c h. híká-li se o přemoudi-elýcii hlavách, že slyší trávu růsti, o našich roratech lze sl<utečnč tvrditi, že na nich vlastníma očima spatřujeme, jak z jádra chorálu římského pučí a vyrůstá staročeská píseri kostelní. Naše zpěvy rorátní jsou sbírkou chorálů a písní tolio druhu, pokud mi povědomo na světě jedinou, která u jinýcli národů se nevyskytuje. Každý ze sedmi dní týhodních má své zvláštní rcrate, skládající se pokaždé s 22 chorálů a tolikéž písní k nim připojených. Rozvrh jest př(:sně církevní. Začíná se I u t r o i t e m chorálním písněmi protkávaným, s žalmem, doxologií a opakováním, jak v missalu se předpisuje, za kterým přímo následuje devateronásobné Kyrie s tolikéž chorály a písněmi, po němž přichází G r a d u a l e s A 11 e l u j a, veršem a prosou písněmi rovněž interpolované, načež Patrem či Credem se pobožnost uzavírá. Chorály jsou nápěvy beze změny přijaté zchorálu gregarianského, jehož neumy v chorál sylabický se rozvedly. Tak na př. Introit nedělní vzat jest z Introitu mešního de feria IV. Quatuor temporum Adventus, chorály K} - r í e jsou vyňaty z Kyrie mše de Beata Maria V irgine, nápěv G r a d u a l u jest týž jako nápěv prvního Gradualu Sabbato Quatuor Temporum Adventus, A 11 e l u j a s verš em následujícím jest přijat z Gradualu mší de Beata Virgine post tempus paschale usque ad Adventum Domini, jak druhdy v Cechách se zpívalo, chorály P r o s y posléze mají nápěv sekvence »Mittit ad Virginem«, jejíž text pochází od Petra Abaelarda. S chorály, jejichž nápěvy přijaty jsou bez podstatné změny z chorálu gregoriánského, střídají se písně, jejichž nápěvy na základě starých tonin církevních zbudované, značí se samostatnou tvorbou, rázovitým duchem národním se nesoucích, které jsou skutečnými perlami staročeské písně kostelní vynikajíce vzletem, svěžím duchem a nelíčenou zbožností. Texty rorátní jsou