45 —

pan kardinál Bedřich landhrabě Fiirstenberg navštívil totiž dne 18. května na své visitační cestě po děkanství Holešovském chrám Matky Boží na posvátném Hostýnu a konal zde pontifikální mši svatou za četné assistence, po níž udělil s hory pod širým nebem na vyvýšené tribuně papežské požehnání 30.000 věřícím odevšad sem připutovavším. Pi-i slavné mši sv. přednesl zpěvácký spolek Bystřicleý »Hostýn« soprány a alty rozmnožený Rampisovu mši Cunibertleu s případným Introitem, Gradualem, Offertoriein a Communiem, jakož i s chorálními responsoriemi řízením nadučitele a ředitele kůru, Antonína S u 1 y. Výsledek zdařilý ponoukal ku pokračování. Lidu zpěv svaté myšlénky vzbuzující se obecně zamlouval a liboval si řka : »O, kdybychom totéž u nás měli!« Jsou zajisté poutnická místa obzvláštní školou ku rozšíření zpěvu církevního v naší vlasti. Ředitel nacvičil napotom druhou skladbu, Hammovu mši »Maria Clara«, která o slavnostech v Bystřickém kostele i na svatém Hostýnu s první se střídala. — Téhož roku posléze přidružil se U li e r s k ý B r o d, kde kooperator Jan Parobek zřídil pro pěstování přesného zpěvu církevního pěveckou školu, do které přijal go žáků, z níž vyvinul se po čtyřměsíčním cvičení sbor 4o zpěváků, s nimiž veřejnou činnost zahájil o slavnosti Vzkříšení Páně. Křížkovského Te Deum získalo přízeri veškerých kruhů obecenstva novému zpěvu, načež cvičily se skladby Skuherského, Stehlea, Witta, Palestriny a j.
Dokončil jsem nákres, na němž pro-stými rysy naznačen jest vznik a počátečný vývoj obrodu, jakým v zemích koruny české brala se musa zpěvu posvátného. Nebylo nezajímavo navštíviti chrámy ve všech diecésích českých i moravských rozptýlené, v jejichž posvěcených síních poprvé zavzněly nebeští zvukové prastarého zpěvu církevního, který v ]:atal:ombách se zrodil, do jasných basilik se přesídlil a po celé tisíciletí zbožně pěstován vzkříšení své zase slaviti počal za úsvitu doby Cyrillské. Nebylo nezajímavo sledovati počínání mužů s celou duší zasvětivších se idealní práci, která na počátku skorem obecně setkávala se jednak s pohrdlivým úsměvem, jednak i se zřejmým, tvrdošíjným a zlomyslným odporem mnohdy i mocných činitelů, kteří v předsudcích od-

chováni jsouce nedovedli povznésti se na výši časovou. úmyslně nevylíčil jsem boje, s jakými bylo potýkati se prvním pracovníkům na požehnané roli zpěvu posvátného. Jsou již přemoženy. K čemu připomínati si trpkostí, s jakými perná práce sdružena byla! Opakovalo se prostě, co v dějinách tak často se přihodilo, že věc dobrou a užitečnou bez boje v sl:utek uvésti nelze. Samo peklo stavívá se v cestu. Vítěz Božský, který dal Círlcvi své slib platný až do skonání věků, že brány pekelné nepřemohou ji, hájil a bránil sám dílo idealně-církevní na oslavu nejvznešenějších úkonů, jimiž slzavé údolí již zde na zemi proměňuje se v blažený ráj. Bylat to Cyrillská doba kata-komb v temnostech ozářená leskem nadšení a lásky, jako se objevuje jen v době červánků.
I1. První desítiletí Gyrillslzí;.
Z dějin a z vlastní zkušenosti poznáváme, že často příhody doměle zlé a nepříznivé mívají následky dobré a příznivé. Křestan spatřuje v tom prst Prozřetelnosti Božské. Stará zkušenost potvrzena jest znovu i při Jednotě Cyrillské. Kdyby na sklonku roku 1873 tehdejší liberální ministerstvo nebylo zakázalo zřízení Jednoty Obecné pro pěstování zpěvu círlevního, nebyli bychom bez-pochyby tak bezpečně dospěli tam, kde dnes stojíme. Velkolepou slavností sv.-Václavskou probudilo se sice nemalé nadšeni pro obrod a zvelebení kleslé hudby kostelní, půda však nebyla tehdáž ještě při-pravena. Nadšení náhle vzbuzené nemívá dlouhého trvání, nejsou-li nutné podmínky zdaru jinak pojištěny. A tak snadno mohlo se při-hoditi, že netušenými obtížemi při odstraňování starého a pracném zavádění nového bylo by asi brzy se schladilo prvotní nadšení. Jednoty do nepi-ipravené půdy zasazené byly by chřadly a umíraly asi tak rychle, jak rychle se zrodily. Ukázalo se tak i později v jednotlivých případech při optimistickém zřizování Jednot bez podmínek za-bezpečujících rozkvět i trvání jejich. Ministerskou zápovědí vykázána jest jednotě doba přípravná, které od věrných přátel užito bylo svědomitě k pečlivému vzdělání půdy, aby s nadejitírn počasí k setbě příznivého ku zdárnému vzrůstu vše bylo náležitě připraveno. Takovou měrou nehoda proměnila se v požehnání.
(Pokračování.)