— 44 —

chorálním. Založil i jiných 8 lcněh, do kterých 4 hl. Gradualia, Offertoria a j. vpisoval. Samorostlý sbor počal konati vznešený úkol svůj na Bílou sobotu, kdy poprvé přednesl první chorální mši z Ordinarium Missae. Na Boží Hod následovala Viadanova mše »L'hora passa«, na slavnost Božiho Těla Stehleova mše »Salve Regina«, o průvodu u 4 oltářů antifony z agendy Olomoucké a 4 sbory Leitnerovy, Te Deum laudamus od Foerstera, odpoledne Wittovy Litaniae op. 16. a Pange lingua chorální, v dalším průběhu cvičení Skuherského Missa Quinta, Foersterova Missa »in hon. sc. Adalberti«, další mše chorální a jiné skladby z hojného archivu, jímž vzorný správce duchovní sbor svůj zásobil, který krásným a dojemným způsobem uleáral, že v každé osadě lze vzorně zvelebiti zpěv liturgický i obecný, kde dosud ani zpěváků nebylo, sídlí-li v srdci láska a nadšení, — to jediné kouzlo, jemuž na světě nic neodolá. —Jiskra jiskru zaněcuje. Láska v Hochšt}"'ně roznítila lásku v S t u d ý n k á c h u Zábřehu. Učitel a ředitel kůru, František K 1 e o-f á š S v o b o d a, slyšel některé skladby před-nášeti na Hoch týně a neodolal, pokládaje za povinnost svědomí, aby též učinil. Po-pustil bubnům žíly a první mše, která po příchodu jeho na novém působišti s kruchty zaznívala, náležela slohu přesnému. Dřívějšímu řediteli kůru, který byl s odpuštěnim švec, se však novota nelíbila, tvrdě, »že, co bylo vždy, musí dále býti, jinak bude zle.« Ale nebylo zle, nýbrž naopak. Dp. farář, Augustin Stejskal, sám dobrý zpěvák a hudebník, pravil: »Máme důstojný chrám, budeme též důstojně zpívati!« A lid si nový zpěv ihned zamiloval. Oprava podniknuta s 5 zpěváky věrnými, i za nejhoršího po-časí každodenně ku cvičení se dostavivšími. Za půl roku vzrostl sbor na jedenadvacet členů, tak že všechny hlasy souměrně ob-sazeny byly. Hlásal-li kostel péčí p. fáráře důstojně upravený ve smyslu umění křestanského, že jest to dům modlitby, hlásal zpěv církevní učitelem s rovnou péčí pěstovaný, že pokorou nejlépe se Pánu Bohu slouží. Pan farář zakoupil vlastním nákladem 7 mší, ředitel kůru pořídil 5 knih, do kterých partituru a hlasy mottet k různým potřebám opisoval a v brzku zaznívaly clirámem skladby Greithovy, Kaimovy, Stehleovy, Wittovy a j. skladatelů, varhaník pak snažil se pilným cvičením se ve hře na varhany nabýti dokonalé zručnosti a dohoniti takovou měrou, co v ústavech učitelských tehdáž úmyslně se zanedbávalo. Ševcovská vzpoura kalila sice mnohou radost, proud práce však

zastaviti přece nedovedla. Pravidelným vy-učováním dítek školních přibývalo stále sopránů a altů, tak že sbor vzrostl na 27 hlasů, mezi nimiž II mužů dostatečně vy-cvičených. Sbor kostelní poznav krásy zpěvu přesně církevního, obliboval si z přesvědčení v tomto slohu ušlechtilém a dostavoval se v piném počtu pravidelně třikrát v týdnu ku zkouškám, které se stávaly zajímavějšími průvodem pěkného harmonia s $ registry, které si řídící za tou příčinou pořídil, aby pěvcové snáze přiučovali se vzoriié přednašce dle znamének skladbou přesně přede-psaných. Zároveň zasvěcoval je v krásný smysl slov latinsleých, překládaje jim texty na jazyk český, aby snáze pochopili, proč tak a onak má se přednášeti ta neb ona věta. Ke všemu, co tuto uvedeno jest, třeba podotknouti, že řediteli kůru za veškerou službu kostelní při poutnickém chrámu do-stalo se odměny i se štolou za půldruhého roku 35 zl. 93 kr. A pracoval přece a pracoval s láskou. — V F ř e r o v ě pomohla řediteli kůru, který o odstranění zvrhlé hudby chrámové marně usiloval, náhoda. O Božítn Těle nesešli se trubači včas ku slavné mši svaté a k průvodu, tak že slavnost poprvé byla konána bez intrad. Neštastný ředitel byl povolán na radnici, aby se zodpovídal, a na faru, kam stížnosti se hrnuly. Dp. farář však protestujícím objasnil, jaleá hudba do kostela le službám Božím se sluší, a intrady byly pochovány. Nyní bylo lze řediteli směleji si počínati a s radostí jal se cvičiti skladby Skuherského, Greitha, Rampise, Kaima, odváživ se napotom i na některé lehčí mše Lottiho a Pitouiho. Sbor čítal 7 sopránů, 5 altů, ˘ tenory a 4 bassy. — »K málu maličko přidávej a v krátké době naroste kopa. Jsmet u nás — v O p a-t o v i c í c h u Jevíčlca — vesměs lidé pracující. Čemu se v zimě naučíme, v letě opa-kujeme,« oznamoval varhaník Libor Svoboda a přece hned prvním rokem nacvičil Rampisovu mši Cunibertovku, Greithovu I. chorální a Stehleovu »Salve Regina« s veškerými mottety tehdáž v přílohách listu tohoto vyšlými. Lidé, kteří z počátku na »smuteční zpěv« reptali, za krátkou dobu přihlašovali se za zpěváky anebo vlastní dítky do zpěvu posílali. Sbor kostelní vzrostl pilným cviče-ním a neúmornou snahou na 3o hlasů, repertoire pak rozmnožen jest tnši chorální, skladbami Singenbergerovými, Brosigovými a Wittovýtni k nevšední radosti správce duchovního. — Roku 1878 přidružila se k missionářským stanicím přesného zpěvu církevního Bystřice pod Hostýnem za příčinou veliké slavnosti. J. Em. nejdůst.