-- 43 —

ných a osvědčených hudebníků : Cím častěji se zpívá, tím liběji zní!« Slova ta jsou hodna Cyrillisty s duší a tělem. A takových Cyrillistů kromě Doubravice a Hodonína bylo a jest na Moravě a v Čechách bohudík dosti hoj ně ! — Týmž duchem počal v N o-v é m R o u s í u o v ě, kolébce Františka Sušila, působiti bývalý iák P. Pavla Křížkovského a fundatista kláštera Staro-Brněnského, jakožto učitel Novo-Rousinovský, zavedením chorálního Asperges a responsorií, napotom dvouhlasnou Aiblingerovou Missa »S. Wallburgae« a mší Oberhoffrovou se sborem ním nacvičeným.
Příchodem nového duchovního správce, výborného hudebníka, zahájena jest v den sv. Tří králů 1877 v Č e j k o v i c í c h u Hodonína reforma zpěvu posvátného. S přivolením jelio cvičil po delší dobu ve farní budově zpěváky při harmoniu kaplan Fran-tiš e k Klíma a za nedlouho naučena mše Singenbergrova »in hon. sc. Aloisii«, kterou malý sbor o zmíněném svátku v kostele zbožně přednesl. O slavnosti Nejsvětějšího jména Ježíš následovala druhá mše Singenbergrova »in hon. sc. Stanislai«. Před po-četím mše svaté v kostele pomodlil se vždy sbor kleče »Otče náš« a »Zdrávas Maria« k tomu světci, k jehož uctění skladba mešní složena byla, aby přímluvou svou vy-prosil zpívajícím na Pánu Bohu zdar a po-žehnání. A po takové přípravě se pak zbožně a dobře zpívalo. Pro odpolední bohoslužbu nacvičeny jsou lauretánské litanie Hallerovy. — V Novém Veselí zbořena jest a zvolna odklizována vetchá stavba staré hudby světácké příchodem vp. F i 1 i p a T o u f a r a r. 1874 a budováno hned na nové stavbě slohu přesného společným úsilím nového kaplana s nadučitelem, se-stavivších nejprve sbor pěvecký z dítek školních, které pravidelnému zpěvu vyučoval kaplan, členy však dospělé nadučitel Josef Klíma, čímž v době dosni krátké položen pevný základ k dalšímu rozvoji. Sbor čítal 6 sopranů, 6 altů, 4 tenory a 4 bassy. Soustavně cvičeny jsou skladby Wittovy, Ettovy, Stehleovy, Foersterovy, Skullerslcého a Molitorovy. Při pravidelných zkoušleách nescházíval ani jediný člen sboru, z jehož pomocí budova pod střechu přivedena byla. Aby pak dílo pracně provedené i pro budoucnost se pojistilo, sbor dle potřeby jest obnovován, doplňován a zdokonalován.
Arcidiecése Olomoucká.
V arcidiecési Olomoucké vyšla reforma zpěvu církevního přímo z c h r á m u m e-

t r o p o l i t n í h o, kam J. Em, nej důst. pan kardinal-arcibiskup, Bedřich landhrabě Fúrstenberg, z úkrytu klášterního povolal P. Pavla Křížkovského, svěřiv mu řízení sboru při první svatyni arcidiecése, aby i v této příčině byla školou a vzorem veškeré arcidiecése, jak hned na počátku článku tohoto uvedeno bylo. Druhým střediskem byl K r o-m ě ř í ž řízením Ludvíka Holaina. (»Cyrill«, roč. XVI., 68.) Zvolna počalo se v témž smyslu pracovati porůznu i jinde. Po sv.-Václavské slavnosti provedli v R o š t í n ě s mužským sborem 8 až 16 hlasů čítajícím Schweitzerovu mši C-dur, Wittovu »in hon. sc. Francisci Xav.« op. 8 a téhož skladatele mši »Exultet«, Rampisovu »in hon. sc. Willibaldi« a »Cuniberti«, Te Deum od Car. Santnera, Wittovy Litaniae Lauretanae op. XIII., mnoho různých mottet, kromě choralu gregorianského. Vedle zpěvu liturgického pěstovala se s touže pílí a láskou píseň obecná dle kancionálu sv.-Janského, což dařilo se výborně, jelikož lid farnosti rád a pěkně zpívá. Zpěváci cvičení přilnuly záhy k myšlénce reformační s celým srdcem, ochotně dostavujíce se ku zkouškám, ač práce domácí nedopouštěla, aby se věnovali věci tou měrou, jak srdce si přálo. Napotom zřízena jest škola pěvecká, v níž vyučovalo se II dítek, v druhém pak oddělení to mužských hlasů. Oddělení první cvičil Fr. Mrazík, druhé ředitel kůru L. Yk. — Na Hochštýně jal se dp. Alois Kricner zvelebovati nejprve píseň obecnou zakoupením kancionálu sv.-Janského v g výtiscích jakož i hlasu varhan. Když pilným cviče-ním mnoho písní chrámem Páně se již rozléhalo, přikročeno k opravě zpévu liturgického. Na I. neděli adventní IS74 sešlo se 20 osadníků různého stáří, aby se cvičili ve zpěvu od počátku dle zpěvníků časopisem tímto odporučeného. Ve středu svém měli duchovního správce, který s ovečkami svými notám se počal přiučovati. Učitelem školy byl rodák Hochštýnský, K a r e 1 T h u n, varhaník a zároveň ředitel kůru, který za pouhé »Zaplat Yán Bůh!« krásného úkolu se ujal s horlivostí obdivuhodnou. Cvičení trvalo od první neděle adventni každého dne až do započetí jarní práce polní, někdy až tři hodiny denně. Nedbáno ani sněhu, ani zimy, ani dešté ani noční tmy, ani posměchu lidí pošetilých. Nezapomenuto ani na noty »špa-Ukové«, s nimiž všickni se řádně obeznámili. Od Hromnic zpíval již sbor všecky zpěvy obřadní dle Graduale Romanum a Agendy Olomoucké. K většímu pohodlí zpěváků za-ložil duchovní správce 8 knih, do kterých vlastnoručně obřadní zpěvy vpisoval písmem