•

katolickou

posvátnou

s Jednoty Cyril-lšk,6:
vydavatel a redaktor
1890, Ročllík XVII.	F. J. LEHNER.	`Číslo 6.
1. Přípravná doba Cyrillská.
Píše F. J. Lehner. (Pokračování).

Jako mezi bohoslovci semináře vysky. tovali se i při jiných kostelích Pražských nadšení milovníci a pilní cvičitelé, kteří s láskou jali se zaváděti reformu zpěvu posvátného. Mezi prvními dlužno jmenovati Edmunda Langera, tehdáž katechetu na dívčím ústavě v klášteře Voršilek. Zeleznou vytrvalostí přiučil se nejprve chorálu sám, až byl způsobilým, aby jiné vyučoval. Snahou jeho bylo, aby při slavných službách Božích předpisů litur,gických o zpěvu kostelním svědomitě setřeno bylo. Za tím účelem bylo mu 1 ťPoužiti žákyň ústavu dobrovolně se přihlích, které napotom v hodinách soukromkch zpěvu chorálnímu vyučoval. Takovým zpusobem nacvičil Wittovu 2h1. mši »Exultet«, chorální mši »in festis solemnibus« s chorálním Te Deum, Stehleovu 2h1. cnši »Salve Regina«, Wittovu ihl. »in honorem sc. Augustini«, Foersterovu 2h1. »de Beata«, Křížkovského Te Deum, Aiblingerovo 4h1. »Pange lingua,« chorální Requiem, jakož i chorální Introity, Gradualia, Offertoria a Communiones. Celkem zpívalo na kruchtě 25 sopránů a 15 altů. Skladby mešní zpívány jsou živě a jistě, chorál pak zníval z nevinných rtů dětských s prosto-srdečnou jímavostí. Bylo vždy šetřeno veškerých předpisů liturgických až do poslední litery, tak že panoval dokonalý souhlas oltáře s kruchtou. Svědomité šetření zásad liturgických hlásal nadšený přítel chorálu též širším kruhům přednáškami v Katolické besedě o liturgické stránce slavné mše svaté, zádušní mše, hře na varhany a j.,

jakož i občasně poúčny.mi články v časopisech »Christliche. Akadernie« a »Hirtentasche« jím redigovaných.
K Pražským kruchtám ve U. čísle minulého ročníku »Cyrilla« uvedený m p,idal se r. 1874 c h o r Smíchovský řízem m josefa Bergmanna, roku následujícího zahájena jest pak reforma zpěvu liturgického v kostele Otcův Jesuitův u sv. Ignáce. Na sklonku doby přípravné posléze ustanoven jest za ředitele kůru při c h r á m u s v. J i n-d ř i c h a josef Cainer, který ihned skladby dscha církevního jal se přednášeti se sborem pečlivě cvičeným, čítajícím 6 sopránů, 3 alty, 6 tenorů, a 4 bassisty, jehož repertoire uveden bude v článku následujícím.
Za příkladem Prahy počalo se i p o a r c i d i e c é s i ve smyslu Cyrillském dosti čile pracovati. V Rakovníku zahájil dílo ředitel kůru Jan Janák; v sousední vsi L u b n é učitel Jan Voj áček Greithovou mši »in honorem sc. Josephi« se sborem 3o hlasů čítajícím; v Rokycanech ředitel kůru J. Sixta Haslerovu Missa Secunda, Kaimovu »lesu Redemptor«, Wittovou »in ho-norem sc. Luciae«, jakož i celou mší chorální s příslušným Introitem a ostatními částkami z Graduale Romanum ; v Č e r n é m K o s t e l c i ředitel kůru J. Marschner mší chorální »in festis solemnibus« a 4h1. Pielovou ; v Ž e b r á c e ředitel Fr. Hrdina Kaimovou NIissa »lesu Redemptor«; v S á z a v ě řídící Karel Pešek Foersterovou Missa »in honorem sc. Adalberti«, Skuherského mší čtvrtou a Wittovou Missa »de Requiem«,