— 20 —

pule meus« od Vittoria, »Ecce, quomodo moritur« od Hándla, »Kyrie« ze mše Brevis od Gabrieliho, »Gloria« z Missa Brevis od Palestriniho, »Agnus Dei« ze mše Brevis od Gabrieliho, »Ex Sion« a »Qui sedes«, od Foerstera, »Ze hloubí k tobě zní můj hlas«, chorál dle žalmu 129. od Mendelssohna, »In virtute tua«, 8h1. dvoj sbor od Witta. Aby pak i duchovenstvu vůkolnímu bylo lze seznámiti se s duchem přesné hudby církevní, přednesl četný sbor při pastoralní konferenci vikariátu Mlado - Boleslavského Skuherského mši, jejíž přednes veškeré účastníky hluboce dojal, — Jelikož při rozsáhlém repertoiru mnohá skladba jen jednou za role se přednášela, jak svátek případný to předpisuje, věnoval se rok následující namnoze opakování a zdokonalování skladeb již nacvičených. Celkem provozovalo se 24 vícehiasných mší, 3 Requiem, 3 Te Deum, 21 nešpor a litanií, 2 pašije, 2 mše chorální, chorální Requiem, 9 Responsorií při hodinkách církevních, 3 Lamentace, 12 skladeb různého obsahu, úhrnečně 195 skladeb. Z velikého počtu skladeb během jediného roku v chrámu Páně dokonale přednesených poznává každý hudebník obdivuhodnou píli a nadšení ředitele vzorného. Neuplynul však ani tento rok bez nových skladeb v repertoire pojatých. Skladby nové nacvičené a provedené jsou: Hruškova »Missa in hon. Joannis Nep.«, Wittova »in hon, sc. Michaelis Archangeli«, Křížkovského requiem a Te Deum, Hruškovy nešpory a několik motett. Pravidelný sbor čítal 12 sopránů, S altů, 4 tenory a g bassy s barytony, ne-počítaje v to 15 dítek, hochů a děvčat ze školy pěvecké do sboru výkonného vřaděných. Pěvecký spolek Boleslavan vykonal v červnu pout do Staré Boleslavi, kdež v poutním chrámu Marianském při slavných službách Božích zapěl Foersterovu mši sv.-Vojtěšskou, odpoledne pak improvisoval v akusticleém sále Brandýsském »u zlaté koruny« pěveckou slavnost s programem i S čísel zahrnujícím, čímž občanstvo domácí zvláště četně se shromáždivší velmi se rozjařilo. Při výletu do Loučení u Nymburka zapěla jednota v zámecké kapli knížete z Thurn-Taxisů Hruškovu mši »in hon. sc. Caroli Bor.« Téhož leta usnesl se kostelní sbor na tom, že se prohlásí za jednotu Cyrillskou, aby zabezpečil si stálého trvání i na doby příští. Pěvecká škola udržovala se k ustavičnému dopliiování sboru a vždy po dvou letech přijímáni jsou noví žaci a žákyně. O Mlado-Boleslavské jednotě Cyrillské bude zpráva podána později. Ku zřízení a zdárné činnosti jednoty Cyrillské bylo vše pohotově, četný

a výtečně nacvičený sbor, hojnost hudebnin a patronátní dotace zabezpečující všeliké potřeby, jakož i skromné honorování sil pěveckých službu chorovou řádně konajících.
Ukázal-li nezapomenutelný František Hruška, kterak s nadšením a neúmornou pílí a vytrvalostí lze ve velkém městě uchvátiti a sjednotiti veškeré pěvce i pěvkyně ku vzornému pěstování vznešenélio zpěvu ryze církevního, spatřujeme na rovněž krásném a následování hodném příkladu řídícího učitele, Václava Vaňka v Bezně, že i malému kostelu vesnickému lze vyšinouti se na výši, která mnohdy velkým osadám nemožnou býti se zdá. K vykonání dila předpokládá se ovšem píle mravenčí, vytrvalost železná a láska právě andělská — vlastnosti to ryze Cyrillské, bez nichž výsledků zdárných nikdo se nedodělá. Jakmile Václav Vaněk r. 1868 v Bezně učitelem a ředitelem hůru se stal, bezodkladně počal nejprve mládež ve škole, napotom i dospělý lid cvičiti písním z kancionálku sv.-Janského, tak že po sedmileté soustavné praci ozýval se kostel ve všední dny i v neděle a svátí:y písněmi době církevní odpovídajícími a to těmi nejkrásnějšími, které v kancionálu se vyskytují, jako jsou: »Hospodine, všech, věcí Pane!«, »Hospodine všemohoucí« a j. Aby zpívání mládeže i lidu v kostele se usnadnilo, zakoupeno jest 44 zpěvníčků, které po dvou do jednotlivých lavic se rozložily; do každého zpěvníku vložen jest lístek, na němž bylo udáno, jaká píseň v ten den se zpívá. Takovou měrou vystřídalo se v kostele do roka nejméně 40 písní. — Tak svědomité pěstování písně obecné bylo výtečnou přípravou k obrodu zpěvu liturgického. Jakmile veřejně vztýčen jest prapor Cyrillský, ředitel Václav Vanělz k němu hned na počátku se přihlásil a od té doby jej neopustil, nýbrž při něm vytrval se statečností staročeskou a nadšeností obdivu-hodnou. Na den sv. Petra a Pavla 1875 zaznívala kostelem Bezenským první mše vokální, skromňoučká Rampisova »Missa Cunibert« s vložkami od Foerstera, Palestrinovým Pange lingua a chorálními responsoriemi. Sborek čítal 6 sopránů, 2 alty, 2 tenory a 3 bassy. Aby dílo započaté na dobrém základě se budovalo, bylo třeba dvou věcí: zřízení řádného sbory pěveckého a zásoby vhodných skladeb. Aby lid ku sboru pěveckému četně se přihlašoval, měl důstojný pan farář na čtrnáct dní před adventem kázání, v němž s nadšením vyličoval důležitost a vznešenost chorálu gregorianského, s vroucností vybízeje osadníky, aby ku sboru kostelnímu se přihlásili, s po-