— 1s

tett, arií a jiných skladeb. Bohatý archiv hudební jest zřejmým důkazem, s jakou láskou staří ředitelé zásobovali své kruchty. V péči té mohou býti vzorem mnohým Cyrillistům. V bohaté sbírce skladeb instrumentálních byly již též 4 mše směru přesnějšího: Rampisova »Missa Cunibert«, Stehleova »Salve regina«, Greithova mše chorální a Wittova »in hon. sc. Augastini«, které krátce pi•ed úmrtím předešlého ředitele kůru k návrhu místních kaplanů za-duším zakoupeny byly. Nový ředitel přišel z Prahy, jsa již dokonale obeznámen s požadavky doby nové. Nemaje zpěváků, bylo mu dvě léta obmeziti se na repertoire stávající. Za přispění učitelů však zpěv kostelní od srdce milujících vybral Si 20 dítek hudebně nadaných, které během jara a léta zpěvu pilně vyučoval, tak že v adventě bylo mu lze s nováčky přednésti Wittovu »Missa »Exultet«, která se napotom několikrát opa-kovala. Případné vložky složil si ředitel sám pro dva hlasy. Cestou štastně raženou bral se pak dále, nacvičiv cnše směru přesného v předu uvedené, veškerá motetta z »Cecilie« a Foersterovo Te Deum. Duchovenstvo i učitelstvo jej v snaze vydatně a laskavě podporovalo. Postrádaje od té doby všelikých zpráv,' nelze mi vypisovati další rozvoj díla štastně zahájeného. Povím-li, že zřízení jednoty Cyrillsleé v Jaroměři jest mým nejvroucnějším přáním, nebude asi nikoho, kdo by mi neuvěřil.
V těch letech staly se také první po-kusy v Humpolci, v Lošanech a bez-pochyby i na jiných místech.
Vzejdou-li v městech a osadách uvedených ze štěpů tehdáž tak zdárně roubených nyní aspoň Jednoty Cyrillské, anebo, byly-li to jen záblesky, které na chvíli vůkolí oslnily, ale nezapálily, ukáže budoucnost. Jásal bych, kdyby oheci tak dlouho dušený se konečně vzňal a roznítil k následování města a osady celé díecése Kr.-Hradecké.

Diecése Litoměřická.
V Litoměřické diecési uznávána jest záhy již před rokem 1874 potřeba reformy zpěvu církevního a činěny jsou pokusy, aby kleslá hudba chrámová povznesla se. Za tou příčinou upozorilováno jest velebné duchovenstvo konsistoriálními kurendami na důležitost záležitosti právě časové, v Lito-měřicích pak se provedlo několik skladeb polyfomcího slohu církevního. Ustanovilo se též zvláštní komité v příčině této, k jehož návrhu rozkázalo se veškerým správám chrámů farních a klášterních, aby biskup

ské konsistoři zaslaly seznamy kostelních skladeb, zprávu o počtu a způsobilosti zpěváků a hudebníků a p. Členové lcomitétu podrobili se nesnadné práci, seznamy bedlivě prohlédnuvše a přiměřené poznámky učinivše. Když práci namáhavou skončili a kompetentnímu úřadu odevzdali, zapověděla nejdůstojnější konsistoř provozování jistých skladeb, jako jsou: Bůhler, Schiedermayer, Donat, Miiller, Ryba, Kromer, Labler, Kníže, Voitl, Volkert, úhrer a j., vzhledem zpěvu obecného při službách Božích pak rozkázala, aby toliko písně v diecésním zpěvníků obsažené se zpívaly, zpěvy však neslušné při oddávkách a pohřbech naprosto jsou zapovězen}'. Toto nařízení velevhodné, potřebné a přežádoucí nemělo však bohužel žádného účinku praktického, jelikož nikdo nebyl ustanoven, aby bděl a dozíral na provádění rozkazu. A tak stalo se, že nikdo dále o to se nestaral. Na kruchtách strašily dále staré nešváry — obecně. Jestliže zde a onde mužové církevní hudby znalí a zkušení ostře kárali hudlaření chrámu a služeb Božích nedůstojné, slova jejich zůstala bez ozvěny. Duchovenstvo se neozvalo, učitelé pak se omlouvali chatrným platem, nedostatkem zpěváků a p. A tak poslední věci byly horší prvních, až na velmi čestné, avšak málo četné výminky. Jakmile redaktor počal vydávati časopis tento, hned v druhém čísle i. ročníků dovolával se hlas z diecése Litoměřické reformy zpěvu církevního pro počátek alespoň v kleriieálním semináři, v biskupském chrámu stoličném, v chrámech klášterních, jakož i ve větších městech diecése.
První a vzorný sbor objevil se v B o-h o s u d o v ě na ústavě řádu Jesuitského, s pilností obdivuhodnou a vytrvalostí železnou utvořený z chovancův ústavu profesorem P. Michaelem Burgstallerem S. J., knězem důkladného vzdělání hudebního a veškerých téměř nástrojů hudebních znalého. Sbor jeho čítal 28 zpěváků, 7 sopranistů, 6 altistů, 7 tenoristů a 8 bassistů. O třídenní slavnosti, která se konala na oslavu Petra Fabera S. J. za blahoslavence prohlášeného, předneseny jsou skladby, jak následují : »Missa votiva in hon. SS. Trinitatis« od Mettenleitera, Missa »in hon. sc. Joannis Bap.« od J. Schweitzera, »Missa in hon. sc. Luciae« od Witta, 6h1. Te Deum od A. Kaima, Gradualia a Offertoria od Lottiho, Etta, Birklera, Witta, Groha, Introity chorální. Veškeré skladby předneseny jsou s podivuhodnou dokonalostí, zůstavivše dojem nezapomenutelný u posluchačstva na tisíce hlav čítajícího.