— II —

nýbrž pino clivrily. O sv. Sylvestru zpívalo se Křížkovského »Te Deum«, o Hromnicích Greithova i. mše chorální, a tak tímže směrem se pokračovalo, až řediteli dostalo se nového působiště v Lanžově, kam povolání za řídícího učitele jej volalo.
Oheň v prsou roznícený snadno se sděluje duším přibuzným. Tak zanešena byla jiskra z Telecího farářem, Josefem Kašparem, který jak čtenáři již povědomo jest pro chorál gregorianský horoval, do ú s t í n a d O r 1 i c í. Učitel tamější, Jan Mazánek, který zároveň cvičil zpěvu na chlapecké škole obecné i měšfanské, pozňav krásu chorálu, si předsevzal, že k závěrku roku školního 1877 se žáky školy měštanské provede I. mši chorální z redaktorova kancionálku. Co si předsevzal, stalo se skutkem. Dne 28. července oslavili si žáci školy měštanské sami konec školního roku za spoluúčinkování učitelů a několika členů spolku Cecilského, v městě již na půl století stávajícího. Záci tvořili sbor jeden, tenoři a bassi sbor druhý. Oba sbory stále se střídaly zpívajíce celou mši gregorianskou, šetříce při přednášce až do po-drobností veškerých pravidel, jakých chorál ukládá. Mohutný zpěv zněl velkolepě. Za Graduale a Offertorium zpívali žáci dva sbory pro 2 soprány a 2 alty. K nadšenému cvičiteli přidružil se přítel a kollega, učitel na obecné škole dívčí, Kocian, kterýž po celý rok cvičil několik nadaných dívek ve zpěvu, aby po vyučení na kruchtě zpívaly. Ku žádosti přítele nacvičil dívky přes prázdniny mši chorální, která po ukončených prázdninách při první zpívané mši svaté »Veni Sancte« se přednášela s tím toliko rozdílem, že nyní v prvním sboru vynikaly více dívky, poněvadž chlapců z měšfanské školy mnoho ubylo. Vložkami >;O bone Jesu« od Palestriny a »O salutaris hostia« od J. Foerstera chtělo se ukázati, jak vy-hlíží asi zpěv vícehlasý na církevních toninách zbudovaný. Pange lingua zpívalo se chorálně. Vše se líbilo. Když zleouška tato tak dobře se zdařila, umínili si oba šlechetní přátelé, že budou pokračovati. Za účelem naznačeným zřídil Kocian s dorozuměním ředitelstva škol pěveckou školu dívčí, do do které se hned přihlásilo 40 žákyň, Mazánek pak založil pěveckou školu pro chlapce, do kteréž dalo se zapsati 35 žáků. Vyučování u dívek konalo se třikrát, u chlapců jednou v týdnu a to bezplatně. K zahájení pravidelné činnosti zdála se býti nejpříhodnější doba postní, v níž i náruživému milovníku hudby nástrojné jest postiti se a pouhým zpěvem za vděk vzíti. V městě jest hojnost dobrých zpěváků a bylo tudy

lze nadíti se výsledků nejzdárnějších. Harlivostí obou přátel podařilo se získati tolik zpěváků, kolik k řádnému provedení třeba bylo. Pravidelné zkoušky počaly se konati již od první neděle adventní každé neděle odpoledne až do neděle květné, takže veškeré skladby dokonale se prozkoušely, které napotom devítníkem počínajíce v kostele při velké mši svaté se přednášely, spolu též i v pašijovém týhodnu až do bílé soboty. V době uvedené přednešeny jsou skladby, jak následují: I. Missa »ad duas voces« op. 42, od Skuherského, dvakráte s mužským sborem, jednou s průvodem harmonia, na svátek Zvěstování Panny Marie s průvodem smyčcového quinteta. 2. Missa »in hon. sc. Ferdinandi« pro smíšený sbor od Skuherského, třikrát. 3. Missa »Quinta« od téhož dvakrát, jednou ji před-nesly žákyně pěvecké školy, podruhé sbor mužský. 4. Dvouhlasnou Wittovu Missa »Exultet« přednesl mužský sbor dvakrát. S. Jednohlasnou Wittovu Missa »in hon. sc. Ambrosii« přednesli žáci školy pěvecké, kteří též zapěli 6, gregorianskou mši in Dom. Quadragesimae. 7 Missa »Assumpta est« od Hallera pro čtverhlasný mužský sbor s průvodem varhan. Gradualia a Offertoria vzata jsou pro každou neděli z Motett Skuherského. Na svátek Panny Marie Ruffovo »Adoramus te« a Wittoriovo »Ave Maria« z příloh »Cecilie«. Introit a Communio zpívány vždy chorálně z Graduale Romanum, rovněž Asperges me a Pange lingua. Responsoria při mši jednohlasné zpívána jednohlasně, byla-li mše vícehlasná, zpívaly se čtyřhlasně. V pašijovém týdnu provedlo se ještě Wittovo »Stabat Mater« s průvodem harmonia na velký pátek, v sobotu pak o vzkříšení Křížkovského »Te Deum«, Foersterovo »Salvo Regina« a Seilerovo »Pange lingua«. Za několik neděl přednésti tolik nových skladeb dobře, jest stkvělým svědectvím, s jakou pílí a nadšeností oba cvičitelé věnovali se práci velezáslužné. Účinek na různé vrstvy, jakož i soud lidí různých barev byl různý, jak každý ze čtenářů z vlastní zkušeností zná. Doloží,n-li, že město jest pino hudebníků, snadno lze domysliti se soudu různě znějícího. Učitelstvo vesměs souhlasilo s přesným směrem hudby církevní. Hudebnickým rozumbradům se však chorál nikterak ne-zamlouval a nebylo lze pohnouti jich, aby částky chorální spolu zpívali. Chudáci si ovšem velmi škodili, jelikož nejznamenitější hudebníci všech věků o umělecké ceně jeho zcela jinak soudí, nepříhlížejíce ani k tomu, že jest officielním a předepsaným zpěvem