AsOPIs
katolickou	posvátnou Cyrillské.
1890. Ročllík XVII,	P. J. LEHNER.	C1Slo Z.
31 %G///qy////yi~////?/////////
1. Přípravná doba Cyrillská.
Píše F. J. Le7araer.
Diecése Králové-Hradecká. (Pokracováni).

S podobným nadšením ujímal se v P o d ě-b r a d e c h zpěvu církevního kaplan Blažej Krunert, poradiv se s vypravovatelem, kterého v Karlíně za tou příčinou navštívil. Zřídiv školu pěveckou, do které se hned 30 dítek přihlásilo, počal vyučovati zpěvu od základu, v čemž jej ředitel kůru Janda i varhaník Polanský ochotně podporovali. Na svátek i-Iromnic 1875 mladistvý sbor přednesl poprvé Rampisovu »Missa Cunibert«. Následovaly Stehleova »Salve Regina«, Wittova »in hon. sc. Ambrosii«, mše chorální, Skuherského Missa Quinta, Wittova »Exultet« a Stabat mater, Greithova op. 27., chorální Requiem, Foersterova »de Beata«. Při tom pěstován jest soustavně i chorál. Neunavnému cvičiteli bylo zápasiti s neustálými překážkami. Většinou zpíváno jest dvouhlasně, jelikož mužských hlasů ne-bylo lze získati. Po dva roky oslavil sbor o pouti v Libici sv. Vojtěcha, kde o poutních službách Božích přispěním vůkolního učitelstva zpíval.
Ve Z b r a s l a v i c í c h podali si ruce k dílu společnému — jak býti má — farář a učitel. Hned po vyjití kancionalu sv.-Janského jali se pilně vyssávati květ z květů písně české, snášejíce med do oulu chrámu Páně. Úhrnečně zavedli pomocí dítek i S mešních a I20 jiných kostelních písní pro různé doby roku církevního. A že Pán Bůh obdařil ředitele kůru četnou rodinou, měl

vždy u varhan po ruce vlastních, spolehlivých zpěváků. Jakmile Cecilie počala po-vzbuzovati a naváděti ku pěstování zpěvu liturgického, oba — farář Alfons Illem a učitel J. Pacholík —s vroucností ujali se chorálu gregorianského; pan farář počal zpívati orace, epištolu a evangelium způsobem v missálu předepsaným, opustiv způsob tehdáž v diecési všeobecně užívaný, ředitel kůru pak na gregorianský zpěv gregoriansky odpovídal, načež o pouti svato-Vavřinecké na místo hlučné hudby nástrojné poprvé v chrámu ozvala se vokalní mše Greithova, což obecně s pochvalou a uznáním přijato bylo; následovala Stehleovka a Rampisovka, ač celé vůkolí ještě statečně troubilo, pískalo, bubnovalo a intradovalo. To dělo se za po-moci ochotníků v kancelářích, po obchodech a j. zaměstnaných, jejichž počáteční horlivost všalr, jak vesměs se objevuje — zvolna ochabovala. Zkušenost tato všudy se objevující zavdala příčinu ku zřízení pravidelné školy pěvecké co pevného základu trvalé a řádné činnosti Cyrillské. Zakoupen dostatečný počet škol od Nejedlého a kancionálků redaktorových, s nimiž zahájeno jest pravidelné cvičení. Malí zpěváčkové se tužili, chorály jim o větších slavnostech hezky stejnoměrně a rázně z úst plynuly. Dvě chorální mše z kancionálku, jednohlasná mše Wittova »in honorem sc. Ambrosii« a Skuherského Missa Quinta, mile střídaly se