-95

dobu zimní (dvakráte týdně) od 1. října 1888 do 1. května 1889 a sice celkem 49 a b) po dobu letni (jednou v týdnuvždy v neděli odpůldne) od i,května iSS9 do t, iíjna iSS9, celkem 22, Výborových schůzí odbývalo se 11. Po dobu zimní cvičily se následuj{cí písně k rozličným svatým dle času z kancionáht sv.-Janského dědictví a sice: é.567, 604, 610, 775, 613, 615, 494, 461 ; č. 50, 64, 127, 137, 3367 140, 141 462, 389, 351, 186, 187, 188, 517, 461, 215, 217, 377, 200, 206, 228, 522, 623 a 527, Po dobu letní cvičily se písně: č. 537, 241, 266, 347, 349, 351, 598, 292, 305, 311, 551, 552, 465, 698, 570, 697, 730, 576, 493, 430, 468, 469, 595, 588, 623, 736, 767, Kromě těchto písní, mší, hymnů k nešporám, písni k průvodům cvičila se mše Cyrillo-Methodějská od Sychry, Rakouská hymna, latinská responsoria ke mši sv„ vloiky k Panně Marii od Nešvery, Česká mše pro lid od Skuherského, která vyiadovala delší dobu ke cvičeni, píseň Věrozvěstů, litanie k májové pobožnosti, píseti k sv. Florianu při průvodu, sv,-Vojtěšská »Hospodine, pomiluj nya, dvě staré slavnostní mše č. 344 a 345• Spolek náš obdriel darem od llědictví sv.-Jauského kromě 20 dvoudílných kancionálů 2˘ kusů rozličných knih k zábavnému čtení v ceně 47 zl, 61 kr, a sice přičiněním veledůst. p, předsedy, Mimo to má spolek kancionály dvoudílné sv.-Janského dědictví, Cyrillo-Methodějskou mši od Sychry, českou mši pro lid od Skuherského, rozličné vloiky jako: píseň Věrozvěstů, Zdrávas Maria od Nešvery a Pauknera. — Náš spolek poiádal po tu celoroční dobu přátelské večery spojené s koncerty a súčastnil se při niie uvedených slavnostech a sice: Dne 17. prosince 1888 Uyl k podnětu našeho veledůst, pana předsedy pořádán velice pěkný vánoční stromek pro dílky členů sboru našeho, který nemalé obliby došel

a ku kterémuž náš veled. p. předseda značnou částkou penčin[ jakoi i někteří dobrodinci spolku našeho i rozličnými milodary přispěli, takie bylo přes ioo dítek našich členů poděleno dárky. Dne 16. ledna 1889 odbýval se v předvečer slavných jmenovin našeho milého veled. p. piedsedy v mistnosteclt spolkových přátelský večer spojený s koncertní produkcí, k němuž se velice mnoho ctitelů našeho p, předsedy dostavilo. Pii té příleiitosti zapěl sbor zvláště nacvičené »Přáni„ a odevzdal Jemu skvostný stříbrný kalich v ohni zlacený, s vyrytým nápisem . »Literátský sbor svému milému předsedovi p, P. Ant. Vančurovi,, s letopočtem 1817/,89, který jemu věnoval sbor na památku jako důkaz lásky s tím přáním, by ten samý po dlouhá léta pouiíval. Dne 20, ledna 1889 zemřel náš člen p, Jos. Vorlfček a súčastnil se sbor v piném počtu pohřbu jakož i pohřbu choti pana Weideuhoffra, poslance na sněmu zemském, použil k tomu poprvé nově pořízených a veled, p, předsedou spolku věnovaných 12 plechových pochodní. Dne 18, Uřezna 1889 pořádal přátelský večer. Při této příleiitosti vylicitovaly se rozličné pěkné dary některými pány dobrodinci spolku věnované, z čehož byl čistý výtěžek 14 zl. 6o kr, ve prospěch pořízení nového praporu spolkového. Proto budiž všem účinkujícím í dobrodincům vzdán vřelý dik. Dne 25. biezna 1889 súčastnil se sbor průvodu při svěcení zvonů v gymnasijním kostele, městským děkanem delegací jeho biskupské Milosti našeho nejdůst. arcipastýře dra josefa Jana předsevzatém, pil čemi sbor zapěl chorál sv, Václava, Dne 4. května 1889 súčastnil se průvodu na den sv. Floriana a rovněi tak dne 16, května na den sv, Jana Nepomuckého, pil čemi zpíval nově nacvičené starší písně ke průvodu vhodné, které svým nákladem na-tisknouti dal.	Fr. Pospíšil.

Cyrillská kronika.

Z Řima. (Collegium Uohemicum). Na důkaz, jak velice záhodno jest, aby také v našich malých a velkých seminářích pěstoval se vedle úmyslu »Tridentina„ pravidelně a intensivně zpěv církevní, zejména chorálu svatořehořskému aby se tak učilo, dovoluji si zaslati výňatek z dopisu jednoho bohoslovce české koleje v kímě. Na jménech při tom nezáleží ; ostavime je proto. Zmíněný bohoslovec píše mezi jiným takto: . . . »Ob čas jsme také zpívávali v rozmanitých zdejších kostelích (v Trevi o prázdninách) při mši sv. a kaidou neděli jsme měli požehnání v jednom zdejším Marianském kostele, při němž jsme vidy zpívali čtyřhlasné nTantum ergoa. Nejvíce líbila se nám skladba Aiblingrova. ... Měli jsme také úmysl naučiti se nějaké nové mši čtyřhlasné; ale ne-majíce času musili jsme stále odkládati, až nyní, kdy počasí deštivé nám brání vycháze ti na procházky, vy-nakládáme prázdný čas na zpěv. (iteč jest stále o boho

slovcích české koleje). Máme rozdělanou právě mši Wiltbergrovu. Vyvolili jsme, pomýšlejíce na zadni kola, čtyřhlasnou bez průvodu varhan, poněvadž máme v koleji jen jediného varhaníka, jenž za něco stojí, a ten nám letos jsa již v posledním roce theologie odejde. Nemůžeme tedy mnoho na něj spoléhati a a z nových nám na nejvýš přijde někdo, jeni umí trochu vrzati na housle; na harmonium však obyčejné iádný neumí se podívati, a ie by národ náš byl zpěvný, také nenímezinámimnoho pozorovati, Kolikráte již jsem v duchu děkoval Vaší Cyrillské jednotě a za to, čemu jsemse ze zpěvu (t, církevního) přiučil ! ,Často zpívati v kostele zjedná největší lásku ku pravému církevnímu zpěvu; poznali jsme to již i my při svých nepatrných silách pěveckých v samém kímě. Je ovšem k tomu třeba železné vytrvalosti a snad také často