katolická knihovna
311IIIIIIIIIII112115118113114111 1889, Roč

pro kalolickoll hudbu posv~fliou
v Čechách, na Moravě a ve Slezsku,
z:íroveú
Organ Obecné Jednoty Cyrillské.
Majitel, vydavatel a redaktor
ník XVI,	F. J. LEHNER.	Číslo 11.
Obrod posvátné hudby v Čechách.
Píše Jan Ev. Zelinka. (Dokončeni).

Sola jednotlivých hlasů zpěvních jako v duchovní kantátě střídavě se sborem plodí rozmanitost ve formě i výrazu. Ilarmouie vykazuje trojzvuk, jeho převraty, průtah a vedlejší harmonii septimovou, zřídka dominantní. Průvod instrumentálný, ač důkladně motivicky proveden, neupomíná nikde na hudba nálady světské, nýbrž pojí se ke slovu zpívanému co okrasa harmonického základu sloliu církevně-hudebního.
Brixi jest velikým ve svých úpiný text obsahujících skladbách, není vždy bez-vadným mnohdy v příliš pestrém průvodu instrumentálném. Krátký souhrn veškerých dob jest asi následující:
Doba, kdy nálada i forma církevních skladeb totožnou byla pro madrigal s textem ducliovním. Duchovní kantáta. Oratorium.
Hudba duchovní či náboženská vznikla z hudby církevní, jejíž praotcem byl zpěv ainbrosiánský a řeliořský.
Z oratoria pastýřská hra a z této zpěvohra se vyvinula. Východiskem byl chorál až potud, pokud pojí se hudba k výkonům křestansko-katolické liturgie.
Chorál byl otcem posvátné p í s n ě s t a r oč e s lc é (viz »Dějiny posvátného zpěvu«, sepsal Konrád), jeho nálada vítězila.
Symbolicko-dramatický ráz skladeb B a-c h a a H i n d I a byl novým, nevyčerpa - telným pramenem pro tvorbu církevně-huhudební až do druhé polovice století 18. Avšak libovolné zacházení s textem církevním, vývin opery starovlaské a ještě více operetní směr a jiné věci z jeviště

operního sem zanesené, jakož i následkem toho, že liudbč divadelcií dostávalo se mnohem větší mravní i hmotné podpory než hudbě posvátné, stala se chrámová Hudba hudbou nálady všeobecné.
Zásada, aby hudba církevní úpiný, od slova k slovu srozumitelný test obsahovala, lehce odbytou nebyla, na nic světského neupomínala a pojila se více k náladě chorální a tím k výkonům liturgie křestanskokatolické, není zachována ve skladbách doby úpadku hudby posvátné, v »Cyrillu« již dříve popsané.
Nálada chorální, kterou sobě reforma hudby posvátné za východisko ustanovila, vytvořila nový směr symbolicko-liturgický, patrný ze všech skladeb církevních doby nové. Směr tento zastínil úpině veškeré o světskou hudbu opírající se skladby pro chrám určené, a sledujeme-li vývin obrozeného směru hudby posvátné, musíme s vděkem vzpomenouti mužů o vývin tohoto směru zasloužilých. Rodina Cyrillská, která se utvořila již během prvního desítiletí, má svůj utéšeně rozvíjející se rodokmen v době přítomné. Rodina Cyrillská má svého jasného protektora, nejdůstojnějšího arcipastýře arcidiecése Pražské, jehož vzácnou přízní obohacená srdce Cyrillistů neleknou se i nejprotivnějších obtíží a vytrvají v boji