77 --‑
Vyňatky z denníku ředitele kůru.
Sděluje VúCIaU Va)těk. (Pokračování)

Dne 15. března iS8g. Prohližím Božanův kancionál »Slavíček rajský«, vydaný v Hradci Kr. u V. Tybély r. 1719.
Pro každou dobu církevní jsou v něm písně, které se zpívají přede mší sv. neb po ní; za těmi hned následují písně mešní »Sacrum«; každá píseň má při každé částce mše sv. jiný nápěv, jaká to rozmanitost ! Tu mi připadají na mysl písně »7. nebe popel vychází«, »Poslouchejte křestané«, »Již jsem dost pracoval« a »Třetího dne vstal Stvořitel«, které se na mnoha místech o tuši sv. den co den ozývají, ačkoliv ne-mají se ani o mši sv. zpívati. Pokrok ovšem učiněn jest již tím, že máme v kancionálu Svatojanském alespoň dvě písně mešní pro advent, dvě vánoční, dvě postní a jednu toliko velikonoční ; pro čas od sv. Ducha až k adventu máme tři písně slavnostní, (totiž pro neděle a svátky), devět písní pro všední dny, jednu na svátky Panny 1VIarie a dvě ke mši sv. za zemřelé.
V »Slavíčku rajském« jsou všecky nápěvy bez taktu, úpiná volnost ponechána jest zpívajícímu; za to v našich zpěvnících

jaká to úzkoprsost, aby každý nápěv do taktu sešněrován byl ! Někdy až komicky to vypadá, jak v jediné písni dva takty stále za každým téměř slovem se střídají, tak v písni velikonoční »Prozpěvujme všickai nyní« má první sloka takt }; , a s'.ova »Božího vzkří-« mají takt 3/, slabiky » šelú« opět takt 4/}; dále slovo »majíc« jest v taktu -'/,, a »v srdci utě-« 3/,! Zpěv za-jisté by tím získal, kdyby při vydávání zpěvníků všecken takt se vynechal a pouze dlouhé a krátké noty a čára svislá mezi slokami se ponechaly. Ty klíče, křížky a »b« na každém řádku notovém zdají se mi také býti zbytečnými; nebylo by dosti na tom, kdyby se postavil klíč, křížek a »b« pouze na první řádek notový a ostatní řádky nechaly se čisté; ušetřilo by se tím místa a úhlednosti by se také prospělo. Vidí-li zpěvák klíč, křížek a takt na prvnítn řádku, zajisté mu to postačí; a konečně' žádná píseň nezpívá se v kostele beze vší přípravy, bez dlouhého cvičení; nač tedy to hromadění zbytečných znamení ?
(Pokračování.)

FEUILLETON.
Z M Ý C H P A M Ě T Z.
Cyrillislům pro radost napsal Dr, Rudolf Monianus. (Pokračováni.)

Ač bylo bramborů a chleba dostatek, přece nedost,ívalo se často mazání na tyto dary Boží. Ale pan učitel nebyl v rozpacích, aby mazání jinak nahradil. »Děti, namažte stnyčce, budeme hrát,« zvolal, a děti šly. V rychlosti ještě podojily pumpu a zalily v sobě večeři a pak chutě chystaly se ku koncertu. Okolo kamen se starodávnou pecí byla se dvou stran lavice; na tuto usadila se muziky schopná g,:nerace páně učitelova a postavila pulty s partesy před sebe; tatík chytil basu za krk a za chvíli to hrálo až radost.
V době, o které právě vypravuji, měl pan učitel pinou hlavu a piné ruce práce. Blížilo se totiž posvícení a on měl obstarati hudbu na choře i v hospodě. Podle tehdejších neblahých poměrův a privilegií byl učitel capo hudebníků i v hospodě, kde s nimi k tanci hrával a při dělení za to dvojnásobný podíl brával.

Dle mého přesvědčení jest taneční hudba karikatura hudby a jestli se šumařsky pro-vádí, jest to karikatura karikatury, která budí ošklivost. Pan učitel šumaření z gruntu srdce nenáviděl a proto se snažil, aby jeho hospodská hudba byla alespoň slušnou karikaturou. I vybíral taneční ]rusy z děl slavných mistrů a dle jejich vzorů skládal podobné kusy sám. O každém posvícení vy-tasil se s několika novinkami, které se mu obyčejně dobře vyplatily. Mnohý bohatší chasník toti-r., poručiv si hráti solo, vyžádal si ke cti své vyvolené tanečnice nějaký nový kus, začež hodil na talíř o nějaký stříbrný dvacetník více.
Na chor chystal tenkráte velikou novinu, totiž Beethovenovu »Missa solemnis«. Slyšel o ní mnoho vypravovati, ale blíže jí neznal; i došel si pro ni do Prahy, kde se mnoho dozvěděl od hudebníků v krámě náhodou přítomných o původu této slavné mše.