— 74 —

Program koncertu byl, jak následuje : Asperges gregorianské, Kyrie z Haslerovy »Missa Secunda«, Gloria ze slavnostní mše od Skuherskélio, Credo gregorianské, »Surresit Christus« 8h1. od Brosiga, Sanctus z Palestrinovy »Missa Brevis«, Benedictus z Wittovy mše op. 1 ,2. »Litaniae Laure•-tanae« 5hl. od Witta, op. 20. — Poutníci stali se zvěstovateli reformy po širé vlasti.
Cyklem přednášek v Katolické besedě uspořádaných seznamovali se ředitelé kůru a přátelé umění církevního s hlavními zásadami reformačními. Redaktor přednášel o liturgické stránce slavné mše svaté, katecheta Edmund Langer o historickém vývoji zpěvu polyfonního a poměru jeho ku chorálu gregorianskému. Zásady docházely obecného souhlasu. Jalto lavina šířila se myšlénka opravy hudby chrámové ve středisku země české.
Při cvičení polyfoniclých skladeb starých mistrů, jakož i při přednášení chorálu vy-skytovaly se však různé pochybnosti. Od té doby, co znamenitý instaurator staré hudby církevní, kanovník Proske, v kathedrále Rezenské monumentální skladby_ starých mistrů opětně zaved], stalo se Rezno vysokou školou polyfonie církevní. Zde ustálila se tradice, kterak polyfonie přednášeti se má. O klášteře Beuronském pak počala šířiti se pověst, že tamější mnichové benediktinští zpívají chorál vzorně. Pustil se tedy vypravovatel za polyfonií a chorálem do světa, podniknuv druhou p o u t uměl e c k o u, jednak za hudbou církevní, jednak za uměním výtvarným.
Předmluvou k Cecilské slavnosti Řezenské byla návštěva zkamenělého středověku, města Norimberka, které se svými chrámy a náměstími, památníky a kašnami, domy a ulicemi, arkýři a štíty, sbírkami germánského musea a úpravami soukromých bytů po celý týden mile poutalo. Řezenský vele-chrám nezklamal naději. Velebná polyfonie zaznívala obrovskými prostorami chrámovými jako ozvěna z jiného, neviditelného světa. Mistrná budova gotická vyniká však též akustikou, jako málo který chrám. Jest pro hudbu Palestrinovu přímo stvořena. Rezensl:á hudba kostelní jest chrámu takového hodna. Zde zavděčuje se práce s námahou spojena. Tvoření hlasu, intonace, deklamace, jakož i hudební interpretace nasvědčovaly, s jakou svědomitostí se při-pravují a cvičí klasické skladby církevní. Výtečná akustika Rezenského chrámu zdvoj - násobňuje sbor ne příliš četný, vyrovnává lilasy, dodává síly, zjemňuje piana a ušlechtuje všeliké odstiňování. Zakončování zá

věrků doznívá zde jako ozvěna z krajin nadpozemských. Zpěv sboru ]cathedráluího osvědčil se býti vzornou školou polyfonie církevní. Také na chorálu bylo znáti, že se mu věnuje píle nevšední; přednášel se však, jal: Křížkovský svým zvláštním způsobem pravil, až příliš krásně. Na dopiněnou zkušeností bylo tudy třeba putovati dále až do B e u r o n a.
Po hudebních hodech a duševních námahách v Řezně poskytovaly německé Athény — Mnichov — s množstvím různotvárných chrámů a okrasou jejich, sbírek uměleckých a starožitnických, obrazů a soch požitky jiného druhu. Přes starožitný Augsburg a památný Ulm s tím obrem věže a chrámu, velkolepostí varhan a krásou starých lavic chorových dospěl vypravovatel po železnici do Sigmaringen, odtud pak poštou veieromantickými kraj inami d o Beurona.
Co poutník hledal, v klášteře Beuronském našel, — chorál v nejkrásnější způsobě, ten zbožný chorál bez sentimentálnosti, kterým křesfanrpívaje se modlí; ten klidný chorál bez affektace, který pokorou k pokoře vodí, ten slavnostní chorál bez hlulcu, který i nejslavnější Bohoslužbu zlatotkaným rouchem odívá. Za třídenního pobytu v klášterním zátiší poznal jsem veškerý způsob, jímž chorál přednášeti ]ze, od nejslavnějšího jásotu v den Nanebevzetí Marie Panny a skládání slibů řeholních až ku prosté recitaci dne všedního. A krosně zpěvu chorálního objevilo se mi zde, jak se i chorálně maluje a chorálně žije. Člověk zde spatřil kus středověku vtěleného. Daleká pout do Beurona se vyplatila. Chtěl jsem seznati Beuronský chorál a seznal jsem jej i v malbě i v životě. Skutečnost poskytla více, než věštila pověst. Jednota umění, vědy i života rozehřála duši. Triduum Beuronské stalo se mi epochou života. Vodopád Rýnu, rozkošné jezero Bodamské, rozhled s vrchu sv. Gottharda, velkolepá scenerie Tyrolská, — to vše nedovedlo zatemniti dojmy Beuronské. Kdo by se tehdáž byl nadál, že po pětiletí Beuron přesídlí se do Emaus? — že klášter na Slovanech stane se v naší krásné Praze vysokým učením chorálu gregorianského? — že Emausy budou sloupem a mocným spojencem Jednoty Cyrillské ?
Po šfastuém návratu počal jsem s větší ještě pečlivostí zasvěcovati sbor svůj Karlínský v krásy chorálu tak dlouho, až upřímně vyznal: »Jest krásný!«
Téhož roku založili jsme vPraze »Akademii křestanskou«, jejíž odbor