Centrální
katolická knihovna
3	9 0 0 02 5 811111111
1 111
ASOPIS
k,atolickotl	posvátno11
Cyrillské. 1889. Ročník XVI.	F. J. LEHNER.	Číslo 9.
FRANTIŠEK HRUŠKA ~.

Neúprosná smrt někdy nelítostně řádívá v řadách mladých bojovníků a jakoby pře-sycena již ob,-',tmi starými s lakotou sžírající vybírá si mízu života. Velmi žalostné ztráty vzpomínáme na tomto místě. První reformator na českém venkově, muž ducha osvíceného, vznešených snah a povahy na-skrz ušlechtilé, F r a n t i š e k H ruš k a, opustil život tento v nejkrásnějších letech svého věku. Nedlouhý život jeho byl pin práce neúmorné, v oboru hudby církevní zdárné a mnohoslibné. Národ český ztrácí syna nejupřímějšího, umění, jemuž celý život zasvětil a až do posledního dechu nadšeně sloužil, pracovníka nenahraditelného, sbor ředitelů kůrů druha nad jiné milého, město Mladá Boleslav jednu z ozdob svých nejvzácnějších a četní odchovanci zesnulého učitele nezapomenutelného. Obzvláště jeho vřelá láska 1: vlasti staví jej mezi nejpřednější umělce našeho národa, na něž vším právem hrdi býti můžeme. Doufajíce, že se zavděčíme čtenářům, podáváme zde stručný životopis.
Fr. Hruška narodil se dne 31, března 1847 z rodičů měštanských v Hořicích. V S. roce počal učiti se hře na housle u kapelníka J. Procházky, zpěvu a hře na klavír u ředitele kůru J. Horáka. Vzdělání povšechného nabyl na obecné škole v Hoři-cích a na realních školách ve Dvoře Králové, kdež pokračoval též v učení se klavíru u Fr. Dobrovského. Zde byl již jako žák hledanou hudební silou. Absolvovav nižší reálku žádal za přijetí do Pražské konservatoře, poněvadž však překročil již přede-

psané stáří, nebyl přijat a věnoval se stavitelství. Při tom neustával horlivě pěstovati hudbu, zřídiv si kruh hudebníkův a pěvců ze svých přátel, pro něž komponoval, sl:ladby upravoval a instrumentoval, produkce pořádal a krom toho s četnými osvědčenými hudebníky čilý udržuje styk vnikal hloub a hloub v taje umění hudebního. Uspořiv si něco peněz vstoupil do varhanické školy Pražské a setrval zde od roku 1865-67. V těch letech, aby uhájil své existence, vypomáhal jako houslista v kr. zem. česl:ém divadle za kapelníka J. N. Maýra, současně též zastupoval varhaníka Můllera při chrámu Páně sv. Mikuláše na Malé Straně. Dokončiv r, 1867 za ředitele F. Z. Skuherského varhanickou školu s prospěchem chvalitebným vstoupil jako skutečný člen v orkestr českého divadla za kapelníka B. Smetany, jehož nadšeným byl ctitelem. Zde setrval až do r. 1870; po té dva roky byl kapelníkem divadelní společnosti Svandovy a arranžoval zde mnohé opery a operetty pro menší orkestr; tolikéž napsal hudbu k nékterýin kusům divadelním. V měsíci červnu r. 1872 stal se ředitelem kůru ve Dvoře Králové a zároveii kapelníkem městské hudby tamže. Zde počíná vlastní jeho činnost reforcnatorská, jež později získala jemu jména velice čestného, i za hranicemi naší vlasti váženého. Ač ve Dvoře Králové dosti se mu líbilo, tož přece zaměstnání kapelnické, jež nejednou několik nocí po sobě po hostincích hráti jej vázalo, tak jemu pobyt ve městě ztrpčovalo, že r. 1884, kdy uprázdnilo se místo ředitele kůru ve Mladé