— 59 —

leznuv zpěváků umínil jsem si, že si k tomu vyučím sbor pěvecký. Jelikož jsem nikdy v živobytí neotálel s prováděním záměrů, zvolil jsem si bez průtahu na tehdejší vyšší dívčí škole Karlínské, kde jsem vyučoval, hlasem i hudebním sluchem nada.lá děvčata, která jsem rychlým postupem počal vyučovati základům zpěvu, abych co nejdříve niěl pohotově soprány a alty. Pro tenory a basšy získal jsem kromě několika občanů dospělejší studující většinou již hudby znalé, s nimiž jsem rovněž potřebná cvičení předsevzal. Takovým způsobem vypučel z jubilejní půdy sv. Cyrilla a Methoda p r v n í Cyrillský sbor ochotnický v ze-mích koruny České a dříve, než by se byi kdo nadál, zaznívala velebnou klenbou chrámu Cyrillo - Methodějského ladná harmonie Palestrinovy mše »Aeterna Christi munera«. To byly praní červánky Cyrillské zazářivší z jubilejního chrámu svatých apoštolů slovanských, který se stal kolébkou napotonmí Obecné jednoty Cyrillslzé. Kmotrem dítka tehdáž zrozeného byl Palestrina, kníže hudby církevní. Zrození i křest dály se v zátiší Karlínského kruhu rodinného tak skrytě, že Pražský svět hudební teprve za drahnou dobu si toho povšimnut. Zakladatel v tom čase po několik roků tiše a v soukromí se sborem a na sboru za tím zvláštním účelem v život povolaném sám se učil a na příští povolání připravoval, za-nášeje se úmyslem obroditi ve zpěvné vlasti zpěv posvátný pomocí jednoty, která by se rozvětvovala po veškerých končinách koruny České, tak jako druhdy bývalo, když slavné sbory literátské chorál římský a písei obecnou nadšeně zpívávaly.

K soustavnému pokračování v díle šfastně zahájeném čerpal jsem vzácného poučení z Proskeovy předmluvy I. svazku P r o s k e-o v a veledíla »M u s i c a d i v i n a«, kde na 58 stránkách uložen jest takový poklad odborných vědomostí, jaký hudebník mnohdy v celých knihách marně hledává. Počal jsem tedy studovati a se sborem svým cvičiti z dvanácti mší v tomto svazku obsažených mešní skladby, jak následují: 1. P a l e s t r i n a (i 1594)»Missa brevis«. — 2.0 r1 ando de Lasso (1 1594): Missa »Octavi Toni«. — 3. Th. L. Vittoria: Missa vQuarti Toni«. — 4. Andrea Gabrieli (j 1586): Missa »Brevis«. — S. J. L. Hasler (j 1620): Missa »Dixit Maria«. — 6. Octavio Pitoni (i 1743) Missa »In Nativitate Domini nostri«. — 7. Antonio Lotti: Missa (t, ve sbírce Prost cově), řídě se svědomitě

poznámkami, které Pmske v předmluvě k jednotlivým skladbám přičinil.
Za takové práce dostal se mi do rukou časopis »Fliegende Blátter fúr katholische Kirchenmusik«, který Fr. Witt v Rezně r, 1866 vydávati počal, jímž jal se připravovati zřízení Obecné jednoty Cecilské v Německu a druhý list jeho »Musicae sacra« r, 1868. K česnu soukromně jsem se při-pravoval, spatřil jsem rychle uskutečňovati se v říši sousední knězem nadšeným a odborníkem, odchovaným již od mládí tradicemi klassické liudby církevní, která v biskupském chrámu Rezenském zásluhou Proslzeovou drahně let se již vzorně pěstovala. Časopisy seznámily mne s novými skladbami nesoucími se vážným směrem církev-ním a nemeškal jsem se sborem svým je nacvičiti. Byly to skladby, jak následují: Karla G r e i t li a: Missa choralis I., Missa choralis III., Missa in cantu chorali IV., Missa in cantu chorali figurato V. — Fran-tiš k a W i t t a: Missa »in honorem S. Luciae«, op. XI., Missa ad voces impares, op. XII. — G. E. Steh 1 e : Missa »Salve Regina«. Kromě mší nacvičil jsem množství motett starých i nových skladatelů.
Na sklonku prvního pětiletí účinkování v Karlíně byla řádná reforma zpěvu liturgického provedena v chrámu sv. Cyrilla a Methoda dokonale, když ještě ve veškerých chrámech Pražských hudební cop panoval.
Jakmile slušný repertoire pohotově byl, počal jsem důkladněji obírati se chorá-lem g r e g o r i a n s k ý m, který dosud jen jalzo mimochodem se cvičíval. Nastala doba, kde chorálu, jehož duchem mají býti pro-vanuty veškeré skladby vícehlasné, věnonována jest péče nejsvědomitější.
Za takových příprav přiblížil se vele-žádoucí r o k 1873, — 9oo. r o č n i c e z alažení biskupství Pražského. Na důstojnou oslavu památného roku konaly se veliké přípravy. Rok ten zdál se býti vypravovateli velevhodnou příležitostí, aby činnost na obrod zpěvu posvátného čelící, tak dlouho tajenou a připravovanou veřejně zahájil. Jelikož bylo lze nadíti se hojného účastenství duchovenstva i věřících z blízka i z dáli, měl se při slavné bohoslužbě, která předcházela slavnostní shromáždění, ukázati vzor vznešeného zpěvu ryze církevního.
V řadě slavností ustanovila se na den 29. září slavná mše svatá v kostele sv. Klementa, po ní pak v refektáři seminářském slavnostní schůze. Komité za tou příčinou zvolené ustanovilo za řečníky pro odbor hudby církevní Františka Witta a vypravo-