— 48 —

jména : 2 mše, +, \fissa Veleltradensis« od Fr. Hrušky a +,Missa in honorem B. M. V.« od Jos, Nešvery ; dále Gradualia a Offertoria od Cainera, Novotného (našeho řiditele kůru), Skuherského a Sychry ; Tantum ergo od Dráhlovského, Novotného, Witta, Pravou sensaci způsobilo u nás provedení Litanií loretánských od Lehnera, kterými nás naši malí i větší pěvci několikráte při odpoledních službách Božích překvapili, Byli jsme uchváceni a jako okouzleni tím čistým a lahodným, tu dojemným, tam opět mohutným hymnem na Rodičku Bolí a srdce naše naladěno bylo k nejkrásnější pobožnosti Marianské. Jsme povděčni p, řiditeli kůru za tyto litanie a odporoučíme je vřele všem jednotám Cyrillským, Mimo to pilně cvičeny byly s lidem kostelní písně ke mši svaté a požehnání podle kancionálku Cyrillského od K. Bačáka. I můžeme říci, že zpěv a hudba církevní u nás zvítězily tra celé čáře a hlasy, které kdysi proti »té novotě« se ozývaly, dávno umlkly, takže k vlastní útěše opakovati můžeme slovo básníkovo: »Vůli pevné, snaze ušlechtilé — rádo nebe dává dojít cile«. Arci prvnim základem a nejbezpečnější zárukou zdaru i úspěchu zpěvu chrámového jest a zůstane na vidy škola národní. Tam učiti se má útlá vnímavá mládež pravou písní chváliti Boha, prositi za císaře i vlasť, přiměřeného a ušlechtilého výrazu dodávati svým citům a náladě duševní, tak aby spolu s mládeží rostla a se zakořeňovala i píseň. A tu s radostí vyznáváme, ie nám nezbývá, než pinou chválu vzdáti zdejšímu sl, učitelstvu i slečnám učitelkám za to, ie s vytrvalostí tak nezlomnou, s nadšením tak příkladným uči své svěřence z útlých hrdélek vyluzovati krásné a důstojné zpěvy kostelní i světské. Aby se nezdálo, ie marnívou plýtváme pochvalou o věci své vlastní, do-voláváme se svědectví cizího, které tuto doslovně

uvádíme. Naše »Cyrillská Jednota« totiž činné vystoupila při slavnosti panovnického jubilea císařského, kterou sl, spolek učitelský »Budeč jihlavská« dne 12, září 1888 v Třešti uspořádal. Referát, jaký o tom učitelský časopis přinesl, pokud se týká naší Jeduuty Cyrillské, zni takto : ». Oku naše, jei zrosilo se nám slzou nadšení a rajských tužeb, pořád ještě úí onen zástup nevinných tváří dětských, které jako andílkové sladkým sopranem a dojemným altem pěly v zástupu vážných bassův a hrdinných Uaritonů. A proto nebudil nám ve zlé kladeno, dopustíme-li se někde kritikářské chyby, jíž tak rádi bychom se vyhnuli a která by nás zajisté ušla, kdyby schopnosti Nebem štědřených dostávalo se nám měrou dostatečnou. Pro-gram počal oto. hod, slavnou mší sv., již za assistence vpp, katechety obě. školy P. Vlka a kooperatora P. Šfasty sloužil důst, p, děkan P. Komárek. 0 provedení chorální mše F-dur od Greitha, o Graduale a vokálním Offertoriu od Skuherskéhu nebudeme se rozepisovati. Mělif jsme jii jednou přileiitost vylíčiti Třešfský kultus a na tom trváme, iZekneme-li, že zpívala Cyrillská, ovšem velikou části z učitelstva a školní lnládeie sestávající jednota a žeji řidil mistr Fr. Novotný, jemuž po boku vládl druh jeho redaktor »Varyta« p, Em. Binko, řekli jsme dosti na ukojenou puntičkářské kritiky, aby nemohouc vytýkati chytl nucena byla jíti s nepořízenou. Odpoledne o 4, hod, konán slavnostní koncert,« Z nestranného úsudku tohoto patrno, ie naše Jednota Cyrillská i v r, 1888 čestně dostála svým povinnostem. — Bůh popřej zdaru i na dále ! InvenW n aší jednoty rozmnožen byl o prémie Obecnou jednotou darované a o některé skladby chrámové uuvě zakoupeně,
alois Štasta,
t. L jednatel.

Cyrillská kronika.

Hudba o pohřby pana Petra Voka z Rožmberka. Dne 6. m, listopadu 1611 skonal Petr Vok, poslední pán z Roimberka. Tělo jeho několik neděl leielo na Třeboni, dříve pak, nežli bylo uloženo ve hrobce Vyšebrodské, vykonán s ním by1 slavný průvod pohřebnt po Třeboni dne 30, m. ledna 1612, jakž jej vypisuje V. Břežan, Nechajíce všecky jiné pompy všimneme si zpěvákův a hudebníků v celém tom průvodu. Před pohřbem přibralo se do Třeboně kněžstvo jednoty bratrské s muzikou přes zo osob. V průvodu šlo 5 párů literátů Třeboňských ; po pěti párech kněií katolických a pěti párech evangelických šlo 9 kněží bratrských s muzikou: diskantistů 4 páry, »jiných kantorův 6 párů — zpívali cestou, »Muzika rožmberská, předně bubeník s vlaskými bubny a tru

bači s trubami, vše přistřenými suknem černým, šest párů. Ti, jaki tělo mrtvé vyzdviženo ze zámku, lermo troubili a bubnovali, potom pak jdouce submissa voce tiše, nei v kostele zase lermo učiuili, kdyi koně uvedli-»Vojenský ptskač a dva bubeníci, žalostivé a tiše hrajice.«
Reforma kostelního zpěvu u bratři Puláků stále se šíři na bezpečných základech. Poznali jsme to v Poznani, v Krakově a v Tarnově. Nyní vyzval též nejd. p, biskup Přemyšlský, Solecki, varhaníka své kathedrály, by podal návrh na zreformování kůru kathedrálného, jakož i kostelní hudby v celé diecési. Návrh byl jii podán a reforma hude zajisté brzy za ním následovati jako v Krakově a v Tarnově,
„Muzyka koše.” 1889. N. 3,

S badební přílohou číslo G. .
Nákladem vydavatelovým, — Knihtiskárna »Politiky« v Praze.