— 18 —

»Bo-že Ot-če sešlu nám ny-ut Ducha Af on nám o - tevře sám pravdu zá-ku‑
sva - té - ho,)	Af za-pá-li	srdce v nás,
na tvé - ho; j	A u-óe-ní	ci- zí - ho
a-bychom tě mi -lu - va - li	ny-ní, i na
vy-stři-ha- li se vidycky pil- ně, tvé-ho slova 41
yr	\
ka-idý čas vů -li tvou	ko	na - li,
ii - vé - ho dr -ie - li	se	sil - uč.
*)	5) Tak sladce v tvé lásce, v poko	-ji dej nám u‑
s))
snou-ti,	ne-dej nám	za-hy	- nou	-	ti,	
Hlohovský	počíná:		
	a má tyto		
	uchylky: při		
		sva-té	-	ho	
_	Rom•—ema
~~— b=L =°_-_	
při =) : -	-			
	mi - lo	-	va	-	li;	
3):I-4t~-k= _		
při			
	ny - ni	i	na	ka - idý čas;	

při			
	tvou	ko -	tta -	
při -') má celou a notu; při s) půl notu; a při *) má půlnotové pauzy.
Závorka počíná týž nápěv, ale bez po-výšení o kvartu a v celých notách takto :

atd, V li jeví se tato malá uchylka od ,~teyra :
FF --	- -o_o=o o ~ ~—_
Ti. A za -pá -li srdce v nás, a d.

o‑

Jako v této části vyniká i v z á v č r u tento variant výraznějším rytmem takto:
.tak sladce	v poko-ji daj nám u-snou - Li, v tvé lásce

nedejž nám za -hy - nou - ti.«
1'řihlédnětne nyní též k povaze nápěvu. Praví-li Haberl,13) že »jonickými melodiemi projadřuje se síla, veselí ducha a statečnost u víře«, tedy myslím, že o nápěvu naší »Bože Otče, sešliž nám« platí ta výpovčtl pinou měrou. Na počátku, ve prostřed i na konci vznáší se autor pin sebevědomí a silné víry hned k oktávě, ba i nad ní (dle 5teyra) o ton. Však neopomijí dotýkati se na pravém místě (»tak sladce v tvé lásce«) i jemných strun srdce. Krásný to nápěv, jenž o nevšedním tvůrčím duchu skladatelově svědčí, jako »Otče náš, milý Pane«.
Velezajímavá jest zmíněná trojhlasná skladba této písně, jež obsahuje se ve foliovém rukopise c, k. universitní knihovny Pražské, sign. NI. B. 1. Tento pěkně vázaný rukopis, zlatou tlačenou ořízkou zdobený, čítá vlastně tři díly, z nichž prvý obsahuje hlas diskantový, druhý altový a třetí basový. Obsahuje latinská trojhlasná officia mešní, mezi něž vloženo též několik českých písní, trojhlasně zpracovaných.L'~) Naše píseň »Bože Otče« zavírá se v rukopise takto : Discant (v klíči merzosopránovém) jeví se v I. dílu od listu 59b, alt v II.
16) Magister clioralis, IV, vyd.
's) Poněvadž Jungmann ve své »historii literatury české« (1849, str. 133•, č• 73) chybně udává tylu Pisnč, sdělíme je zde. Jsou tu: t. »Jezu líryste Vykupiteli, jeni vstal z mrtvých ránu v neděli« ; 2. »Tento pře-slavný den poctivosti kaidé jest lioden,, ; 3, »Vesel se této chvíle lidské pokulcnía ; 4, »B o ž c 0 t č c, s e s' 1 i i n á mu ; S. ,Znameucj, křcsfaue věrný, Krystovo vtělení«; 6. »Svatého Jana Křtitele dnes památka v cirkvi se déje,, ; a ku prozc ,Victima paschalia p~idává na konci (tči trojhlasné) : »Víme, ic jsi vstal zajisté z mrtvých, Pane Jczu Kryste ; k tubě voláme, ú smiluj se nad námi, Pane Bože náš, P. B, n.. Jungmann udává toliko prvé čtyři. Všecky jsuu ovšem ve všech třech dilech obsaieuy, poněvadž jsuu trojhlasné. Dle toho bud mylné udání Jungmannovu upraveno, dle něhoi by se zdálo, ie kaidý z těch tří hlasů (dílů) tvoří jiný, samostatný celek.