— 2 —
V ý r oční c h z p r á v dle vzorce svrchu uvedeného jest nížepsanému třeba ku zhotovení výroční zprávy Obecné jednoty Cyrillské. Čtenář »Cyrilla« poučuje a povzbuzuje se však rád též j e d n a t e 1 s k ý m i z p r á v a m i, j irniž vypisuje se souvisle činnost spolková roku minulého nikolivěk pouhými ciframi, nýbrž živým líčením práce a vývoje díla Cyrillského. Jest třeba, aby jednoty vzájemně se znaly. Za tou příčinou prosí r e-d a k t o r veškeré jednoty farní též za správy jednatelské, které by v orgánu Jednoty po-skytovaly živý obraz práce a bojů, radosti a nadšení, výsledků a ovoce působení požehnaného.
V nastávajícím roce veškerým jednotám Cyrillským hojnost milosti a požehnání nebeského z toho srdce přeje
F. J. Lehner,
předseda »Obecné Jednoty Cyrillské,-.

Klepy o hudbě čínské.
Sebral Dr. Rud. 3loxturitts.

Na svých potulkách po Rírně zabloudil jsem také do propagandy. Jest to velikolepý seminář, od Rehoře XV. založený pro jinochy ze všech národů za tím účelem, aby se v něm připravovali na kněžství a dosáhše vysvěcení mezi krajany' svými mohli šířiti pravou víru Kristovu. Shledal jsem se tu s Araby, Armeny, syny Nového Zelandu, černochy, kteří bratrsky se snášeli s Angličany, Francouzi, Němci, Slovany všech téměř nářečí ; zkrátka stěny velikolepého tohoto ústavu hostí v sobě děti všech národů celého světa.
Konversační řeč, mezi těmito chovanci propagandy jest vlaština; i bavil jsem se s nimi tedy v řeči vlaské. Mezi tím, co jsem mluvil s některými chovanci, přistoupil jeden s očima šikmo položenýma, podle čehož jsem poznal, že jest to asi jeden ze synů nebeské říše na zemi. Nemýlil jsem se — byl to Cíňan. Právě toho roku, než jsem se vydal do Ríma, zabýval jsem se studováním literatury čínské, pokud mi bylo možno dopíditi se překladů z čínských origínálů do některého mně známého jazyka; i znal jsem tedy mnohé, zvláště pak posvátné knihy nejčetnějšího tohoto národa na světě.
Začal jsem se zmíněným Číňanem hovořiti latině, poněvadž v této řeči nejlépe pronésti se uměl. Vypravoval jsem nru pak k veliké radosti jeho, co o jeho vlasti vím, co z literatury čínské znám, a tím jsem si ho tak naklonil, že se stal sdílným. Používaje této sdílnosti jeho, žádal jsem jej, aby nějakou větu v čínském jazyku pronesl. Ochotně pronesl jeden citát ze sv. písma po čínsku. Zde jsem poprvé slyšel zvonivou řeč čínskou. Pak jsem ho požádal, aby za-zpíval nějakou národní píseň ze sbírky šuking. I zazpíval.

Tenkráte se mi zdálo, že jsem podobný zpěv již někde byl slyše], ale nemohl jsem se upamatovati kde; teprve později jsem sí vzpomněl a poznal, odkud a proč ta podobnost.
Číňané mají škálu o pěti tonech, totiž: c, d, e, g, a a pak arci oktávu c. Kvarta f a septima Ia v jejich škále schází, čímž ovšem jejich melodie zvláštní nabývají barvy. Měl bych zde uvésti nějakou melodii čínskou, ale chci šetřiti místa. 11lilý čtenář račiž nahlédnouti třebas do Kúthc's ivi4S11~ geschichte, kdež druhá příloha uvádí jeden čínský tsi-čong, který Irvin v naše noty převedl. Škála jejich obsahuje tedy jenom pět tonů, ale Číňané tak houževnatě lpí na této škále, že nikterak nechtějí do této škály přijati naši kvartu a septimu. To prý by bylo, jako přidatiruce šestý a sedmý prst, řekli svému princi Cay-Yu, který, jsa v naší hudbě trochu vzdělán, škálu čínskou do-piniti chtěl.
Ostatně nejsou Číňané jediní, kteří této neúpiné škály užívají. John Davis, bývalý gouverner anglický v Hong-Koug, vypravuje ve svém čtyřsvazkovém díle o Cíně, že i skotské národní písně v takové škále se pohybují a dokládá, že Cíňané vždycky s velikým zalíbením posloucliají národní písně skotských lodníků a naopak Skotům líbí se písně čínské.
Letos šel jsem se podívat na fidlovačku a nalezl jsem stranou za boudami samotného medvědáře z Karpat, který svému medvědu k tanci zpíval. Poslouchal jsem chvíli tento zpěv a zdálo se mi, že tu také kvarta a septima schází. Ambrosovy dějiny hudby pak mne poučily, že ve škále uherských cikánů jsou zvětšené sekundy. Nyní teprve jsem se upamatoval, že jsem podobný zpěv slyšel před desíti lety, když jsem byl hostem