— 94 —

Při slovích »jesu Christe« progresivně vystupující figurovaný motiv z »Kyrie«. Opět »Quoniam« (!), motiv z »Kyrie« v původním znění s průvodem varhan. Sluší do-

piniti, že tato část až k bohatému »Cum sancto« jest tříhlasá. »Cum saucto« (}krát) jest téže nálady jako počátel; »Gloria«; následuje 103 takty »Amen«:

A 	tasen	A 	

_•	i- -•---—i-•i—-~-~ -	atd
~	I ~•~~---~—~ ---~—c--~—~t~r--~~=-~— atd.

»Cředo« jest téže nálady. Text rozdělen opět: Prvý díl bohatě figurovaný až k »Descendit de coelis«, počíná Largo, »Et incarnatus est« tříhlasé. »Crucifixus« Adat*io třináct taktů. »Et resurrexit« Allegro jest téže formy a nálady jako prvá část

»Gloria« a »Creda«, celé »Amen« z »Gloria« se opakuje.
»Sanctus« Gravc, nálada a sloli j alco »Qui tollis«, »Dleni« Vivace, »Osanna« krátká imitace :

Motiv

»Benedictus« Largo, Oboe (housle), var-hany (číslený bas), sopran solo. »Osanna« Andante, vážný sloh, sbor s průvodem varhan, oboí a smyčců.
»Agnus« Adagio taktéž, »Dona nobis pacem« jalo »Kyrie« přes ioo taktů (!).
Druhá mše od "Zelenky mni týž sloh.
Některé věty obsahují v části sborové hudbu významnou, což platí o » Qui tollis« a prvé části »Sanctus« atd. 7. celku vysvítá,

že zásady Palestrinou hudebně stanovené jen v malé míře zachovány byly ve skladbách této doby, nemožno vša'.: říci, že by liudba sama byla lehce odbytou, poněvadž ale stejný sloh zříme v různých duchovních kantátách a oratorních skladbách, snad i
ohledně orkestrální části v operách, ná‑
sledkem toho oratorní sloh v piném významu slova.
Vizme vážné »Et incarnatus« z první mše a posoudíme významnou náladu:

Lurf a
So ran Alt
i	I	I ~	1~ I `I i	I

Tenor	C—t-- - C—r=Č—	- --!_. —	— a varhany
9	8	–	~ -F 6 ~.,6	6	Ei